Справа № 591/12188/25
Провадження № 2/344/1996/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року місто Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернувся до Зарічного районного суду м. Суми через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 32426,40 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.12.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», що в подальшому змінив назву на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІСТЕР КЕШ», та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВАРИСТВ\А З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» було укладено кредитний договір №150776-M.
Крім того, між відповідачем та первісним кредитором було укладено дві додаткові угоди про продовження строку користування кредитними коштами. 
Згідно додаткової угоди №2 від 14.02.2021 до кредитного договору, позичальник повинен був сплатити проценти та повернути кредитодавцю суму кредиту до 16.03.2021. 
У встановлений додатковою угодою на автопролонгацію строк нової узгодженої дати повернення кредиту відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором у розмірі 11 800,00 гривень - тіло кредиту та 20 626,40 гривень - нараховані проценти.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 21.04.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», як Клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС», Фактором, було укладено договір факторингу № 42987483-58, за яким ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором №150776-M на загальну суму 32 426,40 гривень. 
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» повідомило позичальника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» шляхом направлення 21.04.2021 електронного листа на електронну адресу позичальника.
Станом на день звернення з даною позовною заявою до суду відповідач не звертався до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» з запереченням щодо відступлення права вимоги за кредитним договором у порядку.
За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №150776-М від 17.12.2020 у загальному розмірі 32426,40 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 1-6).
06 січня 2026 року представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Єрмоленко Л.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, 
Відповідач зазначає, що станом на дату звернення до суду вона має прізвище « ОСОБА_3 », набуте у зв`язку з укладенням шлюбу. Вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідач не визнає повністю. Відповідач вважає, що вказані вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки факти, викладені у позовній заяві відповідач не визнає, заперечує укладення кредитного договору з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», відповідно не визнає його підписання, отримання кредитних коштів і користування ними.
На думку відповідача, позивач не довів на підставі належних, достовірних та достатніх доказів факт набуття ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінфорс» права вимоги до відповідача за кредитним договором від 17.12.2020 №150776-M в загальній сумі 32 426,40 гривень на підставі договору факторингу від 21.04.2021 №42987483-58, з огляду на те, що згідно з умовами пунктів 1.2, 3.1 зазначеного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав грошової вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Реєстру прав грошових вимог згідно Додатку №1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права грошових вимог. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр права грошових вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав грошових вимог та є невід`ємною частиною цього договору. Право грошових вимог переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав грошових вимог (що складаються та підписуються Сторонами відповідно до форми, зазначеної в Додатку №1 до цього Договору). 
Отже, враховуючи узгоджені сторонами умови договору факторингу від 21.04.2021 №42987483-58, доказом, на підставі якого можна достовірно встановити факт переходу новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» від первісного кредитора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» права вимоги до відповідача за цим договором факторингу, є підписаний сторонами та скріплений печатками Реєстр прав грошових вимог до зазначеного договору факторингу, що є невід`ємною частиною договору факторингу. 
Наданий позивачем витяг з Реєстру прав грошових вимог (Додаток 1) до договору факторингу № 42987483-58 від 21.04.2021 не містить підпису посадових осіб і відтиску печатки первісного кредитора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. 
У матеріалах справи відсутні докази перерахування ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» або Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» кредитних грошових коштів на будь-який належний відповідачу розрахунковий рахунок, а тому відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості. Більше того, в позовній заяві навіть не вказано, в який саме день первісний кредитор начебто виконав своє зобов`язання щодо надання коштів відповідачу, що додатково свідчить про недоведеність позивачем факту отримання відповідачем кредитних коштів. 
Також у матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів відповідачці.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).
Отже, доказ у вигляді розрахунку заборгованості, долучений до позову не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).
Відтак, аналіз поданих позивачем до суду документів свідчить про те, що позивач не довів належними та достатніми доказами факт надання відповідачу коштів за кредитним договором № 150776-M від 17.12.2020, у зв`язку з чим наявність боргових зобов`язань відповідача перед первісним кредитором та позивачем є сумнівною. 
Відповідач просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 97-99).
19 січня 2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить задовольнити. 
Позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором №150776-M від 17.12.2020, укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» (надалі – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІФІН УКРАЇНА», що в подальшому змінив назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТЕР КЕШ», первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» на підставі договору факторингу №42987483-58 від 21.04.2021. 
Дійсно, відповідно до пункту 3.1. договору факторингу, право грошової вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідно Реєстру прав грошових вимог (що складається та підписується Сторонами відповідно до встановленої форми). 
Отже, перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно додатку №1, є невід`ємною частиною договору. Але такий реєстр містить інформацію й щодо інших осіб, які не є стороною даного провадження, і тому персональні дані таких осіб не підлягають розголошенню. 
Засвідчення копії/витягу здійснюється за ДСТУ 4163:2020, пп. 5.26–5.27: відмітка «Згідно з оригіналом», назва посади, особистий підпис засвідчувача, ініціали (власне ім`я) та прізвище, дата засвідчення (за наявності — відбиток печатки юридичної особи). 
Таким чином, витяг із реєстру боржників, належно засвідчений за ДСТУ 4163:2020, є допустимим і належним доказом незалежно від того, що він не містить підписів сторін договору, оскільки витяг не є самим договором, а письмовим доказом у розумінні статті 95 Цивільного процесуального кодексу України. 
Відносно того, що, на думку відповідача, у матеріалах справи відсутні докази перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІФІН УКРАЇНА» або Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» кредитних грошових коштів на будь-який належний відповідачу розрахунковий рахунок», позивач зазначає, що позивачем було направлене звернення до Акціонерного товариства Комерційний банк “ПРИВАТБАНК” з метою отримання інформації щодо належності банківської карти, що зазначена в анкетних даних відповідача, а також щодо зарахування на її рахунок кредитних коштів у розмірі 11800,00 гривень у період 17.12-2020-21.12.2020. Однак у відповідь на зазначене звернення Акціонерне товариство Комерційний банк “ПРИВАТБАНК” повідомив, що згідно не має права розкривати банківську таємницю та надавати запитувану інформацію. (а.с.112-114).
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 29 жовтня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с. 77).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2025 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В.( а.с. 79).
Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі (а.с.80-82).
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про витребування доказів задоволено у повному обсязі (а.с. 122-123).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але до суду через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує (а.с. 140-141).
Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте представник відповідача надала до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 119).
Учасники справи у судове засідання, призначене на 19 травня 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» зареєстровано як юридична особа (а.с.8 зворот, а.с. 9, 64, 110).
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» (а.с.9 зворот ).
Національним банком України видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» (а.с.10).
28.12.2017 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, прийняла розпорядження №4066 «Про видачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» (а.с. 10 зворот, а.с. 11).
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» є юридичною особою (а.с.11 зворот-12).
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видало ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.12 зворот).
Національним банком України видане ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.13).
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, прийняла 10.10.2019 розпорядження № 2008 «Про видачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» (а.с. 13 зворот, а.с. 14, 17).
На підставі протоколу № 0208/21 Загальних зборів учасників ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» від 02.08.2021 змінено найменування Товариства на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІСТЕР КЕШ» (а.с. 14 зворот, а.с. 15).
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІСТЕР КЕШ» є юридичною особою (а.с. 15 зворот - 16).
Національним банком України видане свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ МІСТЕР КЕШ» (а.с.16 зворот).
Правила надання коштів в кредит ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», затверджені наказом Товариства 02 грудня 2020 № 0212-1 (а.с.18-30).
17.12.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Кредитором, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено кредитний договір №150776-M.
Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» затверджених наказом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» №0212-1 від 02.12.2020.
У пункті 1.13. кредитного договору сторони встановили, що стандартна процентна ставка становить 1,8 % за кожен день користування кредитним коштами. 
Згідно з пунктом 2.6.1. кредитного договору сума кредиту 11 800,00 гривень.
Відповідно до пункту 2.6.2. строк кредиту з 17.12.2020 по 15.01.2021 включно. 
Згідно пунктом 2.6.4. за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.54% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до пункту 5.7. кредитного договору Сторони погодили, що у випадку несплати Позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах: 
5.7.1. Строк автопролонгації Договору та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно. 
Відповідно до пункту 5.8. Сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується Позичальником одночасно з підписанням цього Договору. 
У пункті п. 6.4. договору вказано, що у випадку застосування акційної процентної ставки, Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за такою акційною процентною ставкою. Акційна процентна ставка діє виключно до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору. У випадку оформлення продовження строку користування кредитом (за виключенням автопролонгації) до кредиту в подальшому застосовується стандартна процентна ставка. 
Відповідно до пункту 6.5. у випадку застосування автопролонгації строку дії Договору та, відповідно, продовження строку користування кредитом (далі – автопролонгація), отриманого за акційною процентною ставкою, Позичальник сплачує проценти за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку, нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п. 2.6.3 цього Договору, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації. 
Пункт 6.6. договору визначає, що в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4,15 % (а.с. 31-40).
16.01.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Кредитором, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено угоду до кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 в електронній формі (а.с. 40 зворот, а.с. 41). 
15.01.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Кредитором, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 в електронній формі (а.с. 41 зворот, а.с. 42). 
15.01.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Кредитором, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено угоду до кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 в електронній формі (а.с. 42 зворот, а.с. 43). 
14.01.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Кредитором, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 в електронній формі (а.с. 43 зворот, а.с. 44). 
14.02.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Кредитором, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено угоду до кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 в електронній формі (а.с. 44 зворот, а.с. 45). 
12.10.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «САН-РАЙЗ ФІНАНС», Фінансова установа, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Клієнтом, укладено договір № 7 на переказ коштів та 10.11.2020 – додаткову угоду № 1 до даного договору (а.с. 45 зворот, а.с. 46-49).
З витягу з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «САН-РАЙЗ ФІНАНС», згідно договору № 7 від 12.10.2020, вбачається, що 17.12.2020 ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 11800,00 гривень на картку № НОМЕР_1 ……6958 (а.с. 50).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 150776-M від 17 грудня 2020 року заборгованість становить 32426,40 гривень (а.с.50 зворот-53).
21.04.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС», Фактором, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», Клієнтом, укладено договір факторингу № 42987483-58 (а.с. 53 зворот, а.с. 54-61).
Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 150776-M від 17.12.2020 на загальну суму 32 426,40 гривень (а.с. 61 зворот). 
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» повідомило позичальника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» шляхом направлення 21.04.2021 електронного листа на електронну адресу позичальника (а.с. 67.
Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 28 серпня 2015 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу (а.с.101-104).
Згідно відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та виписки по рахунку, на ім`я ОСОБА_4 в банку було емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 17.12.2020 було зараховано 11800,00 гривень (а.с. 126-128).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Частина перша статті 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Положеннями частини третьої статті 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1081 Цивільного кодексу України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
З матеріалів справи встановлено, що договір факторингу від 21.04.2021 №42987483-58, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача, укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови. Доказів визнання вказаного договору недійсним, неукладеним чи його розірвання до матеріалів справи не надано.
Відповідно до частини другої статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Витяг із реєстру боржників, який мається в матеріалах справи, належно засвідчений за ДСТУ 4163:2020, зокрема має відмітку «Згідно з оригіналом», назву посади, особистий підпис та відбиток печатки, а отже є допустимим та належним доказом незалежно від того, що він не містить підписів сторін договору, оскільки витяг не є самим договором, а є письмовим доказом у розумінні статті 95 Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
При цьому, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора; тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Доказів виконання зобов`язання на користь первісного кредитора з 07.04.2021 року відповідачем не надано, а тому неповідомлення боржника про заміну кредитора жодним чином не вплинуло б на розмір заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, 21.04.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІФІН УКРАЇНА» було повідомлено ОСОБА_1 про відступлення права вимоги.
Крім того суд звертає увагу, що відсутність досудового врегулювання спору не позбавляє позивача можливості звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» набуло право вимоги за кредитним договором №150776-M від 17.12.2020, укладеним з відповідачем.
Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).
Нормою статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з ним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 вбачається, що відповідно до вимог частини першої статті 638 Цивільного кодексу України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки договір №150776-M від 17.12.2020 та додаткові угоди до нього укладено на сайті позикодавця та відповідач підписала його одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №150776-M від 17.12.2020.
З витягу з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «САН-РАЙЗ ФІНАНС», згідно договору № 7 від 12.10.2020, вбачається, що 17.12.2020 ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 11800,00 гривень на картку № НОМЕР_1 ……6958.
Зазначений документ виданий безпосередньо юридичною особою, яка здійснювала платіжну операцію, містить дату здійснення переказу, суму переказу, реквізити платіжного засобу отримувача та посилання на договір, на підставі якого було здійснено відповідний переказ коштів.
Також з відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та виписки по рахунку вбачається, що на ім`я ОСОБА_5 в банку було емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 17.12.2020 було зараховано 11800,00 гривень.
Таким чином, судом встановлено отримання відповідачем коштів у сумі 11800,00 гривень.
Отже, як встановлено судом, позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти, виконав умови кредитного договору №150776-M від 17.12.2020, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором належним чином не виконувала.
Докази, які б спростовували вищевикладене, в матеріалах справи відсутні.
Оскільки відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 11800,00 гривень шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказаною нею, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту згідно кредитного договору №150776-M від 17.12.2020 у розмірі 11800,00 гривень.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, отримавши кредитні кошти, взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за процентами за користування кредитом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростований та контррозрахунок щодо якого до суду не подано, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами становить 20626,40 гривень.
При цьому, суд враховує, що відповідач доказів неправомірності нарахування процентів, неправильності здійсненого позивачем розрахунку або доказів погашення заборгованості суду не надав.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» не нараховувало жодних сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника.
Докази, які б спростовували доводи позивача про факт невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, у матеріалах справи відсутні.
Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.
Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №150776-М від 17 грудня 2020 року у розмірі 32426,40 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11800,00 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 20626,40 гривень.
Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з платіжної інструкції № 5462 від 22 жовтня 2025 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 8).
Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2422,40 гривень. 

На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 634, 636, 1048, 1054, 1055, 1077, 1078, 1081, 1082 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд – 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити у повному обсязі
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», код ЄДРПОУ 41717584, заборгованість за кредитним договором №150776-М від 17 грудня 2020 року у розмірі 32426,40 гривень (тридцять дві тисячі чотириста двадцять шість гривень сорок копійок), що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11800,00 гривень (одинадцять тисяч вісімсот гривень нуль копійок), заборгованості за процентами у розмірі 20626,40 гривень (двадцять тисяч шістсот двадцять шість гривень сорок копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», код ЄДРПОУ 41717584, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», код ЄДРПОУ 41717584, місцезнаходження: 01042 м. Київ, вул. Іоана Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, кабінет 508-2.
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 22 травня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.