Справа № 357/4275/26
3/357/1861/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2026 м. Біла Церква
Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого керівником відділу на ТОВ «Епіцентр-К», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: в матеріалах справи немає, 
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Воропая Р.М., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Чорного О.В.,
У С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 03.03.2026 о 12:10 год на 415 км + 400 м автодороги Н-02 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai I30» з р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3 б ПДР України, не був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в свою чергу не реагував на її зміну, при виявленні перешкоди у вигляді автомобіля «Фольцваген» з р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 здійснив на нього наїзд. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. 
За даним фактом стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610420 від 09.03.2026 за ст. 124 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні адмінправопорушення не визнав та пояснив наступне. 03.03.2026 він керував транспортним засобом «Hyundai I30» з р.н. НОМЕР_1 , рухався із м. Біла Церква у с. Блощенці зі швидкістю близько 50 км/год. не порушуючи ПДР. Проїжджаючи ділянку дороги із небезпечним поворотом праворуч, на заокруглені дороги, на відстані 50 метрів, він побачив поліцейський автомобіль із червоними проблисковими маячками, який рухався у своїй смузі для руху. Він подумав, що поліцейські їдуть на виклик, тому зменшив швидкість і притиснувся вправо до узбіччя. На узбіччя не з`їжджав, оскільки воно було пошкоджено. В його автомобілі грала музика, тому сирени він не чув. Поліцейський автомобіль їхав під гору, а він був на підвищеній ділянці дороги. Спочатку проїхав автомобіль поліцейських, за ним синій мікроавтобус, потім, приблизно через 10 м., цивільні автомобілі. Як виявилося це була колона - везли загиблого захисника. Два легкові автомобілі виїжджали на його смугу руху і поверталися назад у свою смугу, і лише автомобіль «Каді» під керуванням потерпілої, який був був 3 чи 4 у черзі, виїхав на його смугу руху і зупинився. Він також за 2-3 метри попереду нього зупинився, щоб не було лобового зіткнення. У цей час 1/3 частина його автомобіля уже була на узбіччі, але через те, що там були ями, більше виїхати вправо він не міг. Після чого автомобіль потерпілої почав імпульсивно рухатися до нього в результаті чого відбулося зіткнення. На його транспортному засобові пошкоджено лівий бік переднього бампера, а на транспортному засобові потерпілої пошкоджено ліву бічну частину. Потерпіла відкрила вікно і почала кричати нецензурними словами, потім повернулася на свою смугу руху і зупинилася. Він вийшов із транспортного засобу і сфотографував обидва автомобілі та викликав поліцію. Потерпіла також вийшла, оглянула автомобіль, полаялася, після чого сіла в авто і поїхала. Приїхали поліцейські, він все написав, також заяву про розшук іншого автомобіля, на що поліцейські повідомили, що коли знайдуть іншого учасника ДТП, то його викличуть. Саме поліцейські йому сказали, що потрібно написати заяву про розшук та пояснення. Контакт транспортних засобів відбувся, коли його автомобіль був у нерухомому стані. 
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Воропай Р.М. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу правопорушення, посилаючись на те, що при рогляді справи працівниками УПП не в повній мірі були враховані усі обставини події, а саме не вірно надано оцінку дорожнім умовам та діям водіїв учасників пригоди, не узято до уваги механізм розвитку події та зіткнення транспортних засобів, належним чином не надано оцінку поясненням учасників ДТП. Із письмових пояснень учасників, вони суперечать один одному, і працівники поліції не намагались встановити об`єктивні обставини події, не опитали навіть інших учасників події, а саме свідків, що рухалися у колоні. 
Окрім цього, у матеріалах справи наявний ряд суттєвих недоліків, які не можуть бути використані як доказ під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 , зокрема схема місця ДТП, складена з істотними порушеннями вимог Інструкції, а саме: таблиця дорожніх умов фактично не заповнена належним чином, не відображено в повному обсязі обов`язкові об`єкти, які мають бути зафіксовані; прив`язка до сталих орієнтирів виконана щонайменше неповно і нечітко; назви об`єктів, зображених на схемі, зазначені неповно. Бланк оформлений неповністю: не заповнений реквізит, що пов`язує схему з конкретним протоколом. Отже, схема ДТП є доказом у справі про адміністративне правопорушення; докази мають бути зібрані належно, а орган або суд зобов`язані дослідити всі обставини повно та об`єктивно. Якщо схема не містить обов`язкових реквізитів і не дозволяє точно встановити дорожні умови, геометрію місця події, прив`язку до орієнтирів та механізм ДТП, це дає підстави ставити під сумнів її належність, достовірність і достатність для доведення вини. 
Зазначає, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив пп. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР. Наведені положення за своїм змістом такі порушення описують саме необережну модель поведінки водія в процесі дорожнього руху. Водночас у цьому ж протоколі прямо вказано, що ОСОБА_1 «навмисно здійснив наїзд» на інший транспортний засіб. Отже, особі одночасно ставиться за вину і необережне порушення правил дорожнього руху, і умисне вчинення дії, наслідком якої стало пошкодження майна. Такий опис є взаємовиключним, оскільки не дозволяє однозначно встановити форму вини, без чого неможливо дійти належного висновку про наявність саме складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Для доведеності порушень пп. 12.1 і 12.3 зазначених правил, потрібні конкретні технічні дані: швидкість, дистанція, видимість, час реакції, траєкторія, дорожні умови, сліди гальмування, точне місце зіткнення. У матеріалах цього немає. Отже, матеріали справи не містять належного, достатнього та безспірного підтвердження того, що саме ОСОБА_1 порушив ПДР та що, саме його дії перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. За версією ОСОБА_1 коли на смугу для його руху виїхав зустрічний автомобіль «Volkswagen» р.н. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 був в процесі зупинки та зупинився безпосередньо перед зазначеним транспортним засобом, що є виконанням вимог п. 12.3 ПДР. В свою чергу водій автомобіля «Volkswagen» р.н. НОМЕР_2 , не зрозуміло, для чого виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п. 1.2 ПДР, зупинився перед автомобілем «Hyundai І 30» та здійснюючи маневр об`їзду вказаного автомобіля, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР, не дотримавшись безпечного інтервалу, порушуючи вимоги п.13.1. ПДР, допустила контакт лівої бічної частини керованого нею автомобіля з передньою лівою частиною бамперу автомобіля «Hyundai І 30» р.н.з. НОМЕР_1 . Викладений водієм ОСОБА_1 розвиток настання події підтверджується відеозаписом відеореєстратора з автомобіля «Volkswagen», запис якого було отримано в результаті його оприлюднення у застосунку Facebook. Самі дорожні умови та дорожня обстановка підтверджується фотознімками та відеозаписами, що додаються до даного клопотання. Вважає, що у справі відсутня належна та достатня сукупність доказів, яка б поза розумним сумнівом підтверджувала наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вважає, що зазначена ДТП настала в наслідок порушень водієм ОСОБА_2 вимог п. 1.2, 10.1, 13.1 ПДР України, які перебувають у причино-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньої пригоди.
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона із іншими автомобілями їхали як супровід загиблого воїна, рухалися в с. Озерна із м. Узина, зі швидкістю близько 20 км/год. Попереду їхав поліцейський автомобіль із проблисковими маяками червоного кольору із увімкненою сиреною, після нього везли воїна, а за ним їхала ОСОБА_3 , після неї ОСОБА_4 , третьою в колоні рухалася вона, а за нею ОСОБА_5 .. Вони рухалися з прапорами із увімкненою аварійною сигналізацією. Колона складалася всього із 7 автомобілів. Всі машини, що їхали у зустрічному напрямку, бачачи процесію і зупинялися. Перед поворотом, на зустріч їм їхав автомобіль «Volkswagen» на швидкості близько 70 км/год. Спочатку автомобіль поліції виїхав назустріч ОСОБА_1 , щоб він зупинився, але той не зупинився. Їй все це було видно, хоча дорога із заокругленням. Автомобілі, що рухалися перед нею також виїжджали назустріч автомобілю «Volkswagen», щоб його зупинити, але він не зупинився. Коли вже йому назустріч виїхала вона, то вони обоє зупинилися напроти один одного. Далі вона почала вирулювати, а інший водій почав рух, «протаранивши» її. Вона вирулила і відразу стала. Далі працівники поліції за порушення нею ПДР, виїзд на зустрічну смугу руху винесли постанову – попередження. Оскільки вона не могла чекати, бо рухалася у колоні, то зателефонувала на лінію 102, повідомила ситуацію і поїхала далі. Те, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_1 штовхав її автомобіль чітко підтверджується відеозаписом події. 
Представник потерпілої, адвокат Чорний О.В. в судовому засіданні повідомив, що окрім розділу 12 ПДР, на які вказував захисник, є ще розділ 25 ПДР рух транспортних засобів у колоні. ОСОБА_2 рухалася відповідно до п. 25.2 ПДР. Вважає позицію ОСОБА_1 щодо того, що він не зорієнтувався на дорозі, маніпулятивною, оскільки він вчив ПДР, здавав екзамен, коли отримував посвідчення водія і відповідно до п. 3.2 ПДР, побачивши автомобіль поліції із проблисковими маячками мав зупинитися, пропустити службовий автомобіль, а також транспортні засоби, які він супроводжував. ОСОБА_2 дійсно здійснила маневр виїзду напроти автомобіля ОСОБА_1 , але потім повернула і відеореєстратор повернувся таким чином, що не можливо встановити чи автомобіль ОСОБА_1 зупинився чи продовжував рухатися. 
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що точної дати не пам`ятає, вони їхали з м. Узина в с. Озірне у супроводі загиблого героя, за автомобілем працівників поліції. На ділянці дороги від с. Блощенці до Одеської траси всі рухалися в колоні, його автомобіль був заключаючим колону, і тому він бачив все, що відбувалося перед ним. Машина поліції їхала по середині дороги, а за ним везли воїна і далі їхав супровід, всього машин супроводу було 6. ОСОБА_2 яка рухалася перед ним, була 5 в колоні супроводу. Вона прийняла трохи вліво на середину дороги, щоб зупинити водія автомобіля «Hyundai", який рухався назустріч. Вони обоє зупинилися, після чого автомобіль «Hyundai" почав рух прямо, штовхаючи таким чином автомобіль потерпілої. Їхні автомобілі були в полі його зору, тому що він зупинився, трохи з`їхавши в сторону, і чітко бачив як автомобіль «Hyundai" "смикавя" в сторону автомобіля «Volkswagen» під керуванням ОСОБА_2 . Автомобіль ОСОБА_2 не робив ніяких рухів в сторону автомоблія «Hyundai", Він не залишився на місці ДТП, а поїхав далі за процесію. ОСОБА_6 залишилася на місці, потім приїхала на кладовище, а за нею два працівники поліції.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що точної дати не пам`ятає, у сітлу пору доби, вона була у складі супроводу загиблого воїна. Спочатку їхали працівники поліції на службовому автомобілі із увімкненими проблисковими маячками та сиреною, потім везли воїна на «щиті», далі автомобілями рухалася ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , і заключав колону автомобіль ОСОБА_5 , у якому вона знаходилася на задньому пасажирському сидінні. На зустріч рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Працівники поліції виїжджали на середину дороги, щоб його зупинити, також це робили і автомобілі, які рухалися перед ними. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду них, виїхав ОСОБА_1 назустріч, щоб його зупинити. Самого момнету ДТП вона не бачила, але їй відомо що ОСОБА_1 проїхав ніби повз автомобіль ОСОБА_2 та почав штовхати чи штовхнув її автомобіль. Вони з ОСОБА_5 поїхали далі, не зупиняючись, а ОСОБА_2 зупинилася і почала виражатися нецензурними словами. Вона чітко не пам`ятає всіх обставин. 
Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілу та її представника, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, відеозапис, наданий стороною захисту та фото таблицю з місця події, дійшов наступного висновку. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.250 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в абз. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх, споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченогост.124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Відповідно до п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Попри не визнання своєї винуватості, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: 
змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610420 від 09.03.2026, у якому викладені фактичні обставини правопорушення;
схемою місця ДТП від 09.03.202 6, яка підписана водієм ОСОБА_1 , та на якій серед іншого, зображено розташування транспортного засобу «Hyundai I30» з р.н. НОМЕР_1 після ДТП, місце зіткнення, узбіччя, знак 5.68 (415 км), перелік видимих зовнішніх пошкоджень транспортного засобу «Hyundai I30» з р.н. НОМЕР_1 : лакофарбове покриття лівої частини переднього бамперу
Вказану схему ДТП суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки вона прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у даній справі та була здобута у визначений законом спосіб. Формальні недоліки схеми ДТП, на які вказує сторона захисту самі по собі не слугують підставами для визнання її неналежною та недопустимою, оскільки не порушують фундаментальних прав особи, а тому клопотання сторони захисту про визнання вказаного доказу неналежним та недопустимим є необґрунтованим;
заявою ОСОБА_1 від 03.03.2026, відповідно до якої він просить притягнути до відповідальності та розібратися у ситуації, що сталася 03.03.2026 близько 12:00 год, а саме ДТП без потерпілих за адресою: автодорога Н-02 415 км+400 м в напрямку с. Блощенці, де відбулося зіткнення його ТЗ із р.н. НОМЕР_1 та ТЗ «Volkswagen Caddy» з р.н. НОМЕР_3 , водій який створив ДТП та зник з місця події.;
актом огляду транспортного засобу «Volkswagen Caddy» з р.н. НОМЕР_3 від 04.03.2026, відповідно до якого на автомобілі «Volkswagen Caddy» з р.н. НОМЕР_3 виявлено пошкодження лакофарбового покриття лівого боку, зірвано молбінг;
фотознімками пошкоджень транспортного засобу «Hyundai I30» з р.н. НОМЕР_1 з місця ДТП, транспортного засобу «Volkswagen Caddy» з р.н. НОМЕР_3 , наданими стороною захисту;
відеозаписом із відеореєстратора транспортного засобу «Volkswagen Caddy» з р.н. НОМЕР_3 , наданим стороною захисту, на якому зафіксовано як транспортний засіб рухаючись у колоні, виїхав на зустрічну смугу руху, перегородивши дорогу транспортному засобові «Hyundai I30» з р.н. НОМЕР_1 та зупинився. Потім видно що автомобіль «Volkswagen Caddy» похитнувся вправо, після чого водій ОСОБА_2 починає кричати, запитуючи «Що ти робиш?». 
Отже, зібрані у справі докази суд визнає достовірними, належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності для прийняття рішення. 
Зважаючи на характер та локалізацію ушкоджень автомобілів, пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 , переглянутий відеозапис самої ДТП, на переконання судді є встановленою обставина того, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 б ПДР України. 
Саме невиконання ним вказаних вимог перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, наслідками у виді спричинення пошкодження транспортних засобів.
Поряд з тим, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження порушення водієм ОСОБА_1 пп. 1.5, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху з огляду на таке. 
Згідно із п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно із п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. 
У протоколі про адміністративне правопорушення при формулювані вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказано: «..при виявленні перешкоди у вигляді автомобіля «Фольцваген» з р.н. НОМЕР_2 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та навмисно здійсний наїзд на автомобіль…».
Однак, у судовому засіданні особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 чітко вказують на те, що і автомобіль «Hyundai I30», під керуванням ОСОБА_1 і автомобіль «Volkswagen Caddy», під керуванням ОСОБА_2 зупинилися і уже після після зупинки відбувся наїзд. 
Потерпіла ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 стверджують, що автомобіль «Hyundai I30» під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen Caddy» під керуванням ОСОБА_10 . 
Із переглянутого відеозапису із відеореєстратора, що був зафіксований в автомобілі «Volkswagen Caddy» під керуванням потерпілої ОСОБА_10 , вбачається, що після того, як автомобіль «Hyundai I30» під керуванням ОСОБА_1 рухаючись напроти зліва з мінімальною швидкістю, зник з об`єктиву відеореєстратра, автомобіль «Volkswagen Caddy» зупинився і після повної зупинки похитнувся вправо. 
Суд зазначає, що хоча відеозаписом з об`єктивних причин не зафіксований факт повної зупинки автомобіля «Hyundai I30», проте такий факт суд визнає доведеним з огляду на показання обох учасників ДТП та свідка ОСОБА_5 . 
Перешкода для руху це нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу. 
Небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку
Отже виявивши на своїй смузі руху небезпеки у виді автомобіля «Volkswagen Caddy», який рухався назустріч, водій автомобіля «Hyundai I30» ОСОБА_1 на виконання вимог п. 12.3 ПДР з метою уникнення лобового зіткнення, вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. 
Після зупинки обох транспортних засобів у смузі для руху автмобіля «Hyundai I30», автомобіль «Volkswagen Caddy» під керуванням потерпілої ОСОБА_10 становив для нього перешкоду у виді нерухомого об`єкта. 
Однак, після повної зупинки автомобіль «Hyundai I30» під керуванням ОСОБА_1 знову розпочав рух та здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen Caddy», не виконавши при цьому вимоги п. 10.1 ПДР в тому, що перед початком руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Зважаючи на те, що суд розглядає справу про адімністартивне правопорушення лише в межах протоколу про адміністратвине правопорушення, враховуючи встановлені під час судовового розгляду фактичні обставини справи, із формулювання фабули вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суддею виключено наступне: «...при виявленні перешкоди у вигляді автомобіля «Фольцваген» з р.н. НОМЕР_2 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та навмисно здійсний наїзд на автомобіль», а також посилання на порушення ним пп. 1.5, 12.1, 12.3 ПДР України, які такі, що не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Суд зазначає, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів, так і в силу людських помилок, необережності, необачності, а також порушення ПДР. Тому на учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, закріплених у конкретних розділах ПДР, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньої обстановкою, що склалася.
На підставі наведеного, суд вважає доведеним наявність причино-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху та наслідками, що настали в результаті ДТП.
Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суддя дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
До пояснень ОСОБА_1 в тому, що він зупинився перед автомобілем «Фольцваген» з р.н. НОМЕР_2 за 2-3 метри, після чого цей автомобіль почав імпульсивно рухатися в його сторону, внаслідок чого відбулося зіткнення, суддя ставиться критично та вважає їх обраним способом захисту, спрямованим на ухилення від адміністративної відповідальності. Дана версія повністю спростовується показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 а також дослідженим в судовому засіданні відеозаписом із відеореєстратора, на якому чітко зафіксовано, що автомобіль «Volkswagen Caddy», з р.н. НОМЕР_2 , після повної зупинки похитнувся вправо, що означає, що удар відбувся з лівої сторони, де у цей час знаходився автомобіль «Hyundai I30» під керуванням ОСОБА_1 . Вказане узгоджується із пошкодженнями, які були зафіксовані на обох транспортних засобах у схемі ДТП, акті огляду транспортного засобу та фототаблицях. 
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, зазначені ч. 2 ст. 33 КУпАП - характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів, запобігання вчинення ним інших правопорушень, вважаю, що необхідним та достатнім адміністративним стягненням, що підлягає застосуванню за вчинене ним адмінправопорушення, є визначений санкцією ст. 124 КУпАП штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 124, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя 
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 гривень.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА