ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/316/26
2/0187/368/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в селищі Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
20.02.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором № 8849684 про надання споживчого кредиту від 12.03.2025 (далі Кредитний договір, договір) в розмірі 35 100,00 грн, з яких 13 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 600,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 6 500,00 грн – неустойка (штраф, пеня).
Також позивач просить стягнути понесені судові витрати у розмірі 3 328,00 грн.
Позовна заява подана представником – Какун Анною Станіславівною, яка діє на підставі довіреності від 2.12.2025 строком дії до 31.12.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.03.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 8849684. Сума кредиту становить 13 000,00 гривень, строк кредитування 360 днів. 27.11.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27112025. Таким чином позивач набув право вимоги за Кредитним договором № 8849684. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку установа і просить стягнути.
Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито провадження у справі та витребувано докази, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
02.03.2026 надійшла витребувана інформація від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».
На офіційну адресу відповідача було двічі направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка 19.05.2026 та 20.05.2026 повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Також, судом здійснено направлення документів на електрону пошту відповідача, зазначену в договорі про надання кредиту, які відповідно до довідки про доставку електронного документа отримані відповідачем 24.02.2026.
Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюються, зокрема, з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших видів комунікації з нею (частина перша статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою нею суду.
З аналізу пунктів 81-83, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, убачається, що у разі відсутності адресата або відмови від отримання поштові відправлення повертаються оператором поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.
Водночас до повноважень суду не належить встановлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення процесуальних дій. Повернуті органами поштового зв`язку повідомлення з відмітками «за закінченням строку зберігання», «адресат вибув» або «адресат відсутній за вказаною адресою» є належними доказами виконання судом обов`язку щодо належного повідомлення сторін.
З огляду на те, що судом ужито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідач вважається таким, що повідомлений про судове засідання належним чином.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 та частини другої статті 191 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.
Судом встановлено, що відповідно до договору № 8849684 від 12.03.2025 про надання споживчого кредиту, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, товариство надало споживачу кредит у гривні в сумі 13 000,00 на строк 360 днів. Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору встановлено, що стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день. Згідно п. 1.5.2 кредитного договору встановлено умови застосування зниженої процентної ставки (0,93% в день). Відповідно до п. 1.10.1 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 59 800,00 грн. Згідно графіку платежів встановлено, що відповідач повинен здійснити 12 платежів по погашення заборгованості по кредиту.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 , емітовану на ім`я відповідача, було зараховано кошти в сумі 13 000,00 грн.
Згідно п. 4.4. Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Порядок повернення кредиту та сплати процентів визначено у розділі 5 Договору, згідно з яким платежі здійснюються відповідно до Графіка платежів. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів, згідно розділу 6 Договору. Зокрема, п. 6.4.1 та п. 6.4.2 Договору встановлено штраф у розмірі 1 170,00 гривень на 4-й день прострочення та 260,00 гривень за кожен наступний день прострочення.
Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (С8549), відповідно до п. 9.6 Кредитного договору
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України, електронний договір, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
27.11.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112025.
Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 27.11.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 8849684 у розмірі 35 100,00 грн, з яких 13 000,00 – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 15 600,00 грн сума заборгованості за відсотками, 6 500,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Відповідно до даного реєстру заборгованість нарахована за 200 днів 
Судом встановлено, що перехід права вимоги відбувся на підставі закону та договору, що свідчить про наявність у позивача права вимоги.
Щодо переходу права грошової вимоги за кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок та умови переходу права грошової вимоги до фактора також врегульовано положеннями ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України, за якими виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє його від обов`язку перед первісним кредитором.
Судом встановлено, що пунктом 4.1.3. кредитного договору передбачено право кредитодавця кладати договори щодо відступлення права вимоги або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача. Можливість відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит також прямо передбачена ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач є фінансовою установою, що має право надавати послуги з факторингу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 вказаного Закону.
Стосовно відсутності згоди боржника на заміну кредитора суд зазначає, що згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки умови кредитного договору прямо дозволяють відступлення права вимоги, позивач правомірно набув статусу кредитора.
Суд наголошує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання за кредитним договором. Відсутність доказів отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги може свідчити лише про прострочення кредитора або впливати на визначення розміру заборгованості у разі здійснення оплати первісному кредитору, проте не є підставою для відмови у задоволенні позову новому кредитору. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання на користь первісного кредитора після 27.11.2025.
Враховуючи викладене, перехід права вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відбувся на підставі закону та договору, оформлений належним правочином і підтверджений документально, що свідчить про наявність у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості.
Судом встановлено, що з моменту набуття права вимоги за кредитним договором позивач не здійснював будь-яких нарахувань штрафних санкцій по даному договору.
З матеріалів справи, а саме з реєстру боржників від 27.11.2025 вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором нарахована первісним кредитором в сумі 35 100,00 грн за 200 днів, що відповідає сумі позовних вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором за 200 днів
Щодо вимог про стягнення кредитної заборгованості суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд встановив, що первісний кредитор виконав зобов`язання та перерахував кошти на картковий рахунок відповідача. Виписка за рахунком підтверджує зарахування на картку № НОМЕР_1 суми 13 000,00 грн, що відповідає пункту 2.1 кредитного договору.
Відповідач не надав доказів належного повернення кредиту.
Відповідач отримав кошти, проте не повернув їх у визначений договором строк (дати щомісячних платежів). Тому вимога про стягнення 13 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту є законною та обґрунтованою.
Щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору № 8849684 від 12.03.2025, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, сторони погодили фіксовану стандартну процентну ставку у розмірі 1,00 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування. 
У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за Кредитним договором, згідно з яким за період з 12.03.2025 по 27.11.2025 (дату укладення договору факторингу) (фактично по 9.08.2025) відповідачу нараховано проценти у сумі 19 227,00 грн (3 627,00 + 15 600,00). 
Згідно цього ж з розрахунком, відповідач здійснив оплату процентів у загальній сумі 3 627,00 грн.
Кінцева сума заборгованості за процентами становить: 19 227,00 (нараховано) - 3 627,00 (сплачено) = 15 600,00 грн.
Оскільки вказана сума процентів була нарахована первісним кредитором у межах встановленого договором строку кредитування (який згідно з п. 1.4 договору становить 360 днів), такий розрахунок повністю відповідає умовам договору, вимогам ст. 1048, 1054 ЦК України та нормам спеціального законодавства у сфері споживчого кредитування.
Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення суми заборгованості за процентами у розмірі 15 600,00 грн є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
У той же час, суд не погоджується з позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості по неустойці (пеня, штраф) в розмірі 6 500,00 грн.
Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За матеріалами справи вбачається, що неустойка нарахована в період дії воєнного стану. 
Враховуючи вищевказані положення Закону, підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні.
Отже, позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 328,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та належним чином документально підтверджені витрати на сплату судового збору у сумі пропорційно задоволеній частині вимог від ціни позову, тобто 2 695,68грн (81%).
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Договором № 8849684 про надання споживчого кредиту від 12.03.2025 в розмірі 28 600,00 (двадцять вісім тисяч шістсот гривень 00 копійок) гривень, з яких 13 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 600,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 695,68 (дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять гривень 68 копійок) гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, 30; ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 20.05.2026.

Суддя    І.М. Соловйов