Справа № 359/8344/25
Провадження № 2/359/663/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

01 липня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
14 липня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Усенко М.І. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської областіз позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 100009299 від 11 жовтня 2021 року в розмірі 44 600,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 жовтня2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 100009299, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн., строком кредитування на 28 днів, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 1,25 % в день за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, комісією в розмірі 11,00% одноразово. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти. 27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 79-МЛ/Т, відповідно умов якого та у відповідності зі ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб – боржників ТОВ «Мілоан», включаючи і відповідача. Відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість у розмірі 44600, 00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000, 00 грн., заборгованість за відсотками 33500,00 грн., заборгованості за комісією 1100,00 грн. Тому, позивач змушений звернутись до суду з позовом.
Ухвалою суду від 30 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено сторонам процесуальні права.
08 вересня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
16 вересня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в даній відповіді представник просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року клопотання відповідача про витребування доказів задоволено та витребувано інформацію.
16 лютого 2026 року до суду від АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана судом інформація. 
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлюному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №100009299, згідно з умовами ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10000,00 грн. строком на 28 дні з 11.10.2021 року по 08.11.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора L66849. 
Відповідно до п.п. 1.2.-1.7. договору про споживчий кредит №100009299 від 11 жовтня 2021 року, Графіку платежів сторонами було визначено, що загальна сума кредиту становить 10000 грн., строк кредитування - 28 дні з 11 жовтня 2021 року по 08 листопада 2021 року, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 14600,00 грн., загальні витрати позичальника за кредитом складають 13782,00 грн. в грошовому виразі та 4600,00 відсотків річних у процентному значенні, з яких проценти – 3500,00 грн., комісія - 1 100,00 грн. (а.с. 30-38).
27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №100009299 від 11 жовтня 2021 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 на суму 44600 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн.; заборгованість за процентами - 33500 грн.; заборгованість по комісії – 1100 грн. (а.с. 55).
07 липня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу вих. №5467/999 про погашення вказаної заборгованості (а.с. 58).
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» пропустило строки позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.
Проте, суд не може погодитися із такими твердженнями відповідача. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року.
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025 року.
Договір про споживчий кредит № 100009299 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений 11 жовтня 2021 року.
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» позовну давність при зверненні із даним позовом не пропустило.
Встановлено, що до позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було долучено Графік платежів за договором про споживчий кредит № 100009299 від 11 жовтня 2021 року, відповідно до якого було визначено дату платежу – 08 листопада 2021 року, суму кредиту - 10000,00 грн., комісію по кредиту - 1 100,00 грн. проценти - 35000,00 грн., загальна сума платежу – 1460,00 грн. (а.с. 39).
Суд відхиляє посилання представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на те, що в даному випадку мала місце автоматична пролонгація строку кредитування у зв`язку з продовженням користування кредитом, оскільки в п.п. 1.3., 1.4. договору про споживчий кредит № 100009299 від 11 жовтня 2021 року чітко визначено строк кредитування 28 дні, дата повернення кредиту, сплати комісії та процентів – 08 листопада 2021 року. Такі ж умови були визначені у Графіку платежів за договором про споживчий кредит № 100009299 від 11 жовтня 2021 року, який був підписаний ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало доказів оновлення вказаного Графіку платежів шляхом внесення до нього відповідних змін або викладення його у новій редакції, розміщення такого Графіку платежів в особистому кабінеті ОСОБА_1 , як зазначено в п. 2 Графіку платежів.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення сторонами кредитного договору від 11 жовтня 2021 року за № 100009299 та отримання позичальником кредитних коштів; встановивши неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування; враховуючи, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині та необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за відсотками в розмірі 3500, 00 грн.
З огляду на вказане з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 100009299 від 11 жовтня 2021 року в розмірі 14600 грн. (10000, 00 + 1100, 00 + 3500, 00).
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розміні 8 000 грн., суд приходить наступного висновку.
Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приймаючи до уваги складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000,00 грн.
Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Наведене підтверджується платіжною інструкцією № 14955 від 08 липня 2025 року.
Однак, позовні вимоги задоволено частково, а саме на 33 % (14600,00/ (44600, 00)/100)), у зв`язку з чим з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» слід стягнути судові витрати у розмірі 799,39 коп. ((2422,40/ 100) х 33 %). 
Керуючись ст. 509, 525, 526, 530, 1054-1055 ЦК України та вимогами ст. 4, 5, 10 - 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №100009299 від 11 жовтня 2021 рокуу розмірі 14600 (чотирнадцять тисяч шістсот) гривень 00 (нуль) копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 779 (сімсот сімдесят дев`ять гривень 39 (тридцять дев`ять ) копійок та на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
В задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - відмовити.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, рахунок : НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , орган що видав 3222, дата видачі 19 жовтня 2022 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 01 липня 2026 року.

Суддя  Л.В. Яковлєва