єдиний унікальний номер справи 546/186/26
номер провадження 2/546/384/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Романенко О.О.,
за участю секретаря судового засідання Захарченко Л.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Решетилівка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи цивільну справу № 546/186/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :

03.03.2026 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить суд стягнути зі відповідача на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 в сумі 78 709,31 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн.
Позовні вимогу обґрунтовані тим, що 10.01.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та  ОСОБА_1 укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-123275263. 
Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язаний надати 54 214,36 грн, з яких 2114,36 грн є страховим платежем, а клієнт повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту 72 місяців з 10.01.2025, процентна ставка 41.40 % річних, дата сплати кредиту - 10 числа кожного місяця. Факт надання кредитних коштів банком відповідачеві підтверджується копією витягу з виписки по рахунку. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальник за кредитним договором. Проте, всупереч умовам договору відповідач припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості.
15.08.2023 та 05.05.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткові угоди до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою», а результатами яких строк кредитування становить 88 місяців з 10.01.2022 по 10.05.2029.
20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передав за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» прийняв, належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги і за Кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким становить 78709,31 грн, з яких 69549,95 грн - сума заборгованості за кредитом, 9159,36 грн - сума заборгованості за процентами. 
Після відступлення права вимоги, відповідачем не здійснювалися погашення заборгованості на рахунок позивача чи на рахунок первісного кредитора.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути зі відповідача на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 в сумі 78 709,31 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 09.10.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О.
Ухвалою суду від 12.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено відкрите судове засідання.
09.04.2026 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 500,00 грн. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що вже сплатила кредит у повному обсязі первісному кредитору. Звернула увагу, що строк кредитування ще не закінчився, а тому звернення є передчасним. Окрім цього, зазначила, що її не повідомили про зміну кредитора. Вважає, що розрахунок заборгованості наданий позивачем не підтверджений первинними бухгалтерським документами та не є безумовним доказом наявності боргу. Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу визначний позивачем вважає не співмірним.
27.04.2026 від представника позивача через електронний кабінет Електронного суду надійшла відповідь на відзив. Аргументи викладені відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву вважає такими, що не відповідають дійсності та не спростовують докази наведені у позовній заяви. У своєму відзиві Відповідач зазначає, що за Кредитним договором № 014-RO- 82-123275263 від 10.01.2022 року нею було повністю сплачено тіло кредиту. На підтвердження вказаного твердження Відповідач посилається на здійснені нею помісячні платежі, які відображені у виписці по рахунку, наданій Позивачем разом із позовною заявою. Водночас, представник зазначає, що всі платежі, на які посилається Відповідач, повністю враховані Позивачем та відображені як у виписці по рахунку, так і у розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 014-RO-82-123275263. Звертає увагу ,що на підтвердження заборгованості Відповідача та видачу Кредитних коштів Позивач додав до позову : копію виписки по рахунку відповідача та детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Вважає, що Відповідачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 78 709,31 (сімдесят вісім тисяч сімсот дев`ять гривень 31 копійка), жодними належними та допустимими доказами не спростована. Звертає увагу, що згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Отже ,при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки попереднього кредитора.
У судове засідання 28.05.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.3).
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, повістки на 13.04.2026 та 28.05.2026 відповідно до рекомендованих поштових повідомлень отримано особисто (а.с.69, 82). Заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем 10.01.2022 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-123275263, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 54214,36 грн, строком на 72 місяців під фіксовану процентну ставку - 41,40 % річних, а позичальник зобов`язалася повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до умов п. 1.3 заяви-договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 54214,36 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
В залежності від операційної моделі Банку, надання Кредиту може здійснюватися в один із наступних способів: (3) Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на Поточний рахунок Клієнта, зазначений у пункті 1.2. Заяви-Договору. Клієнт доручає Банку здійснити в Дату надання Кредиту Договірне списання коштів з Поточного рахунку у визначеній підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Заяви-Договору сумі на Картковий рахунок №1875852000 (далі - КР).
Згідно пункту 2 договору, Мета, Строк Кредиту та Проценти за Кредитом. Додаткові умови кредитування:
- придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 52100,00 гривень;
- оплати Клієнтом страхового платежу в розмірі 2 114,36 гривень на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», ліцензія серії АВ №483242 від 05.10.2009 (далі Страховик), страховим посередником якого виступає Банк:
- Строк Кредиту 72 місяці (-ів), з 10.01.2022 (Дата надання Кредиту) по визначену. Графіком дату останнього Щомісячного ануїтетного платежу.
- Проценти за користування Кредитом процентна ставка фіксована і становить: 41,40% річних (може бути змінена за згодою Сторін шляхом укладання додаткової заяви до цієї Заяви-Договору або в порядку та на умовах, передбачених цією Заявою Договором).
- Дата сплати Щомісячного ануїтетного платежу 10 числа кожного календарного місяця згідно Графіка. 2.4.1. Дата та сума переказу коштів з КР на Поточний рахунок з метою виконання грошових зобов`язань за Кредитом, Клієнт доручає Банку здійснювати 5 числа кожного місяця Договірне списання коштів з КР на Поточний рахунок в сумі 2048,57 гривень, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку.
- Графік, розрахунок реальної річної процентної ставки та загальної вартості Кредиту містяться в Додатку до Заяви-Договору, які є їй невід`ємною частиною. Банк, на письмову вимогу Клієнта (але не частіше одного разу на місяць), зобов`язаний безоплатно надати Клієнту інформацію про поточний розмір заборгованості по Кредиту та розмір суми Кредиту, повернутої Банку.
У п. 5.2. заяви-договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору клієнт підтверджує, що до відносин сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6 Правил так само, як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом.
Ця заява-Договір разом із заявою про акцепт Публічної пропозиції/угодою та іншими заявами складає індивідуальну частину договору та є його невід`ємними частинами (пункт 14 договору).
Заява-договір містить реквізити сторін та підписана ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 254968 та КЕП представника банку, на неї накладено електронну печатку банку (а.с.5-7).
Додатком № 1 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 є Графік погашення кредиту з розрахунком загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, даний додаток підписано позичальником ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 254968 та КЕП представника банку, на неї накладено електронну печатку банку (а.с.8-9).
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» від АТ «Райффайзен Банк», сума кредиту - 54214,36 грн, строк кредитування - 72 місяців, процентна ставка - 41,40 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 146288,82 грн. Підписанням паспорта споживчого кредиту ОСОБА_1 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. Паспорт підписано позичальником ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 254968 та КЕП представника банку, на неї накладено електронну печатку банку (а.с.10-11).
Також, 10.01.2022 між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк», було укладено заяву № 014-RO-82-123275263 на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12.06.2020, страховик - ПрАТ «СК «УНІКА Життя», що підписана ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 254968 та КЕП представника банку, на неї накладено електронну печатку банку (а.с.12-13).
15.08.2023 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 року. 
Відповідно до п. 1.1 цієї Додаткової угоди строк кредиту було збільшено на 6 календарних місяців, у зв`язку з чим загальний строк кредитування становить 82 місяці - з 10.01.2022 по 10.11.2028.
Згідно з п. 1.2 Додаткової угоди, сторони погодили врегулювання простроченої заборгованості за процентами шляхом її капіталізації, тобто включення до суми основного боргу (тіла кредиту). При цьому таке збільшення заборгованості не супроводжується фактичним наданням додаткових кредитних коштів Позичальнику.
Станом на 15.08.2023 року фактична заборгованість Клієнта за тілом кредиту становила 56 352,25 грн, а заборгованість, строк сплати якої настав - 2 578,23 грн. Додаткова угода підписана ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 841071 та електронним підписом банку (а.с.14).
Додатком 1 до Додаткової угоди є Графік погашення кредиту з розрахунком загальної вартості Кредиту та реальної річної процентної ставки, відповідно до якого сума кредиту - 58652,76 грн, термін кредитування - 82 місяці, процентна ставка річних - 41,40 %, дата повернення кредиту - 10.11.2028, загальна вартість кредиту -148692,86 грн. Додаток підписаний ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 841071 та електронним підписом банку (а.с.15-16).
08.05.2024 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 року. 
Відповідно до цієї Додаткової угоди строк кредиту було збільшено на 6 календарних місяців, у зв`язку з чим загальний строк кредитування становить 88 місяців - з 10.01.2022 по 10.05.2029. Станом на 08.05.2024 фактична заборгованість становить 60760,55 грн, заборгованість строк сплати якої настав - 8530,76 грн. Тимчасово на період з 08.05.2024 по 09.08.2024 сторони зменшили розмір ануїтетного платежу. 
Додаткова угода підписана ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 873580 та КЕП працівника банку (а.с.17).
Додатком 1 є Графік погашення кредиту з розрахунком загальної вартості Кредиту та реальної річної процентної ставки, відповідно до якого сума кредиту - 67939,62 грн, термін кредитування - 88 місяці, процентна ставка річних - 41,40 %, дата повернення кредиту - 10.05.2029, загальна вартість кредиту - 163167,14 грн. Додаток підписаний ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису 873580 та КЕП працівника банку (а.с.18-19).
Також судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в розмірі 54214,36 грн, на підтвердження видачі кредитних коштів, позивачем надано виписку по рахунку за здійсненими операціями (платежами) (а.с.22-27).
Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частина 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України).
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Кредитний договір № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 та додатки до нього, додаткові угоди, підписані ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису та КЕП представника банку, на неї накладено електронну печатку банку.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ " Райффайзен Банк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем та банком в подальшому було відступлено право вимоги для позивача.
З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, дані обставини не заперечуються відповідачем.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.
Згідно з п.2.14. договору № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, банк має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за кредитом будь-якій особі.
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передав за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» прийняв, належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників (а.с.30-35).
Відповідно д Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024 , ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги і за Кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким становить 78709,31 грн, з яких 69549,95 грн - сума заборгованості за кредитом, 9159,36 грн - сума заборгованості за процентами(а.с. 39-41).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, здійсненого АТ «Райффайзен Банк», за період з 10.01.2022 по 23.09.2024 включно, станом на 23.09.2024 загальна заборгованість становила 78709,31 грн та складалася з: заборгованості за кредитом - 69549,95 грн, заборгованість за відсотками - 9159,36 грн (а.с.28-29). 
Згідно до розрахунків заборгованості та виписки по рахунку слідує, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними, з частковим нерегулярним поверненням коштів. Після відступлення права вимоги, відповідачем не здійснювалися погашення заборгованості.
У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що її не повідомили про зміну кредитора.
Разом з цим, матеріали спарив місять досудову вимогу позивача та докази її направлення, у якій відповідачку повідомлень про зміну кредитора за Кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, укладеним між АТ «Райффайзен Банк» (а.с.42-45).
Окрім цього, суд звертає увагу, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з ст. ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином встановлено, що взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.09.2024, виникла заборгованість в розмірі 78709,31 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, здійсненого АТ «Райффайзен Банк», за період з 10.01.2022 по 23.09.2024 включно, станом на 23.09.2024 загальна заборгованість становила 78709,31 грн та складалася з: заборгованості за кредитом - 69549,95 грн, заборгованість за відсотками - 9159,36 грн (а.с.28-29). 
Згідно до розрахунків заборгованості та виписки по рахунку слідує, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними, з частковим нерегулярним поверненням коштів. Після відступлення права вимоги, відповідачем не здійснювалися погашення заборгованості.
Вказані розрахунки складені відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.
У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначає, що вже сплатила кредит у повному обсязі первісному кредитору. Звернула увагу, що строк кредитування ще не закінчився, а тому звернення є передчасним. Вважає, що розрахунок заборгованості наданий позивачем не підтверджений первинними бухгалтерським документами та не є безумовним доказом наявності боргу.
Відповідно до умов договору 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 та додаткових угод до нього його строк був визначеним - 10.05.2029.
Разом з цим, відповідно до умов п. 9.5. договору 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, Банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування Кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Клієнтом умов Заяви-договору, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. 
Таким чином, оскільки відповідачка з моменту відступлення права вимоги не здійснювала оплати заборгованості та не виконувала свої зобов`язання за кредитним договорам належним чином, кредитор має право  достроково стягувати заборгованість за кредитом.
Суд звертає увагу, що згідно розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, що здійснені первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк», відповідач здійснював погашення заборгованості з яких 3549,65 грн - по тілу кредиту, 57635,99 грн - за відсотками.
Разом з цим, судом встановлено, що відповідач не виконував обов`язки за кредитним договором належним чином та не здійснював своєчасні оплати заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованості у загальному розмірі 78709,31 грн.
Окрім цього, у разі не згоди зі здійсненими первісним кредитором, стороною відповідача не надано контр розрахунку заборгованості, чи будь яких інших належним та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.
Щодо банківських виписок які також долучені до позовної заяви та перебувають в матеріалах судової справи, суд погоджується з доводами представника позивача викладеними у відповіді на відзив, а саме, що 25 травня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Розглядаючи справу, Верховний Суд зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Таким чином, враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив є більш переконливими та вірогідними. 
У той час, як доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є менш переконливими.
Суд вважає, що позовні вимоги щодо заборгованості за кредитом доведені повністю, та відповідачка мав погасити заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, у розмірі 78709,31 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 69549,95 грн, заборгованість за відсотками - 9159,36 грн.
При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022, у загальному розмірі 107676,79 грн, що складається з заборгованості за тілом у розмірі 78709,31 грн, що складається з заборгованості за кредитом - 69549,95 грн, та заборгованість за відсотками - 9159,36 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 59 від 06.01.2026 (а.с.4). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.60). 
Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в сумі 3328,00 грн на користь позивача. 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн, суд зазначає наступне. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 7500,00 грн, що підтверджується договором № 26/11/2025 про надання правової допомоги від 26.11.2025, заявкою на надання юридичної допомоги №1683 від 06.01.2026, Актом виконаних робіт (наданих послуг) До замовлення № 1683, копією платіжної інструкції № 123 від 06.01.2026 (а.с.48-50, 52, 53, 54).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, провадження № 14-26цс21.
Враховуючи вищевикладені норми процесуального права, обставини справи та клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правову допомогу, керуючись закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи обсяг виконаної адвокатом Титаренком В.В. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» задоволено, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі ст. ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610-612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-123275263 від 10.01.2022 в сумі, у загальному розмірі 78 709,31 грн (сімдесят вісім тисяч сімсот дев`ять гривень 31 копійка), що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 69549,95 грн, та заборгованість за відсотками - 9159,36 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» понесені судові витрати за сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок). 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 28 травня 2026 року.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», ЄДРПОУ 39508708, адреса місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, м. Київ, 04053, ел.пошта: office@cityfinance.com.ua, телефон: +38(044)227-92-60, кабінет в підсистемі «Електронний суд» системи ЄСІТС наявний;
представник позивача - Титаренко Владислав Володимирович, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: вул. Сікорського Ігоря Авіаконструктора, буд. 8, м. Київ, 04112, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон: НОМЕР_2 , кабінет в підсистемі «Електронний суд» системи ЄСІТС наявний;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_4 , електронна пошта та кабінет в підсистемі «Електронний суд» системи ЄСІТС відсутні. 

Суддя О.О. Романенко