Справа № 457/547/26
провадження №2-о/457/30/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області
в складі : головуючого судді Грицьківа В.Т.
з участю секретаря Ринди О.О.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi цивiльну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа: Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи.
Заява обґрунтована тим, що заявниця є сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В січні 2025 року заявниця дізналась про смерть брата, який тривалий час проживав на території агресора рф. Окрім фото надгробку, ніяких документів вона не має.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації в Ханти-Мансійському автономному окрузі місті Нефтеюганську Тюменської ооласті. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.
Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області відмовив заявниці у державній реєстрації факту смерті. У зв`язку із відсутністю документів необхідних для реєстрації смерті брата, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть, а в майбутньому прийняти спадщину.
Заявниця у судове засідання з`явилася, заяву підтримала, додатково пояснила, що визнання її брата безвісно відсутнім їй необхідно для прийняття спадщини.
Представниця заінтересованої особи не з`явилася у судове засідання, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при ухваленні рішення - покладається на думку суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Заявниця є сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10.07.2025, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
В січні 2025 року, зі слів заявниці, вона дізналась про смерть брата, який тривалий час проживав на території агресора рф.
Як зазначає заявниця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації в Ханти-Мансійському автономному окрузі місті Нефтеюганську Тюменської ооласті і в доказ смерті до заяви додано фото надгробку, яке знаходиться в матеріалах справи.
13.05.2025 року Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області відмовив заявниці у державній реєстрації факту смерті ОСОБА_2 листом №813/33.1-06-25, копія якого знаходиться в матеріалах справи, у зв`язку із відсутністю документів необхідних для реєстрації смерті брата.
Згідно відповіді ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, копія якої знаходиться в матеріалах справи, заявниці відмовлено у внесенні її заяви з приводу смерті ОСОБА_2 до ЄРДР.
Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).
Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (частина перша статті 307 ЦПК України).
Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (частина перша статті 308 ЦПК України).
Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
За положеннями статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Зазначена норма права передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Указане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19), від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18). Судова практика є сталою.
Важливим фактором для встановлення наявності обставин, передбачених ч.1 ст.43 ЦК України, є прив?язка до постійного місця проживання, відсутність особи у якому протягом року має встановлюватися судом.
В своїй заяві заявниця зазначає місце постійного проживання брата ОСОБА_2 на території рф. З заяви та доданих до неї документів не можливо встановити, відносно якого місця постійного проживання слід встановлювати відсутність відомостей про ОСОБА_2 .
Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилається на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації в Ханти-Мансійському автономному окрузі місті Нефтеюганську Тюменської ооласті.
Таким чином, заявницею не доведено сукупність обставин, передбачених статтею 43 ЦК України, що є необхідною умовою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання особи безвісно відсутньою слід відмовити.
Суд також роз`яснює, що відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявницю права повторно звернутися до суду після подання належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність підстав, передбачених законом.
На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлено 27.04.2026.

Заявниця: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Заінтересована особа: Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м.Дрогобич, вул.Франка, 20.
Суддя:	  	В.  Т.  Грицьків