Справа № 557/384/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року селище Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №610386: 09.03.2026 о 13 год. 00 хв. в с. Річиця, вул. Центральна,19а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, що підтверджується тестом №6072 від 09.03.2026, результат огляду 2,02 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» п.2.9 Правил дорожнього руху. 
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
Захисник особи, яка притягається до відповідальності –адвокат Чудінович В.О. (ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1219446 від 06.04.2026) пояснив, що відсутність у судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, пов`язана із проходженням ним військової служби
В судовому засіданні 18.06.2026 захисник особи, яка притягається до відповідальності –адвокат Чудінович В.О., який брав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі щодо його підзахисного за ч. 1 ст.130 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення у його діях, з підстав викладених у ньому. Зокрема, захисник посилався на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, тобто виконував функції водія. За таких обставин у поліцейських не було законних підстав проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.  Сам протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення, а інші належні докази такого відсутні. 
Просив закрити провадження по даній справі на підставі ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає зокрема у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п.п. «а» п 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності коли вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено на бланку відповідного зразка з серійним номером ЕПР1 №610386 від 09.03.2026 уповноваженою на те особою.
В протоколі, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП за якою складено протокол.
Що стосується посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на відсутність доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, то суд критично ставиться до цих тверджень.
Як вбачається з досліджених доказів, у адміністративних матеріалах дійсно відсутні прямі докази на підтвердження того, що транспортний засіб із ОСОБА_2 за кермом на момент, коли до нього підійшли працівники поліції, перебував у русі. Однак скоєння ним цього адміністративного правопорушення суд встановив на підставі сукупності інших вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин справи та висунутої на захист версії захисником особи яка притягається до відповідальності, що не узгоджується із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Так, в ході перегляду відеозапису, який додано до протоколу, встановлено, що, водій ОСОБА_2 у розмові з працівником поліції він не заперечував, що керував автомобілем, а навпаки повідомив, що приїхав з полігону с. Річиця до магазину. Крім того, у матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.03.2026 у яких він також підтверджує факт керування транспортним засобом н.з. НОМЕР_1 близько 13 год 00 хв. 09.03.2026.
Суд виходить з того, що закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Навпаки, ст. 94 КПК, який з огляду на відсутність достатнього регулювання процедури оцінки доказів у КУпАП, за аналогією застосовується судами при вирішення справ про адміністративні правопорушення, визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин правопорушення досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення правопорушення конкретною особою.
Суд наголошує, що ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Невизнання своєї вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд оцінює, як його намагання уникнути відповідальності, оскільки його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП підтверджена і іншими належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи, а саме:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.03.2026, у яких зазначено ознаки сп`яніння виявлені у водія та власноручно ОСОБА_2 зазначено, що водій їхати на огляд відмовився 
-зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №610386 про відсторонення водія від керування транспортним засобом;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.03.2026;
довідкою до протоколу щодо інформації згідно підсистем «Особа» та ГСЦ «Посвідчення водія»;
відеозаписом обставин події.
Дані докази повністю узгоджуються між собою і підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.
Інші доводи захисника, на думку суду, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, а будь-яких доказів щодо відсутності у його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею не встановлено.
За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП та доведеність його вини.
При накладенні стягнення згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, а саме грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, дані про особу правопорушника.
При визначенні виду адміністративного стягнення враховується, що такий вид покарання, як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, забезпечать належний вплив на подальшу поведінку особи та недопущення в подальшому вчинення подібних правопорушень. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі наведеного ст.40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень  та підлягає зарахуванню на рахунок UA218999980313020149000017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за ЄДРПОУ 38012494, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у визначений в ст. 307 КУпАП строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення згідно зі ст. 308 КУпАП стягнути з  ОСОБА_1  подвійний розмір штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106. 
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя    П.В.Тишкун