ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 травня 2026 року 	Справа № 280/2646/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
27 березня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі-позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України Частюка В.О. від 19.03.2026 ВП №64442040 про накладення штрафу.
Ухвалою суду від 01.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірною постановою державним виконавцем було накладено штраф на позивача за невиконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №640/6252/20. Позивач зазначає, що висновки відповідача про невиконання рішення суду є помилковими, оскільки на виконання рішення суду №640/6252/20 проведено з 01.03.2020 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи із 90% заробітної плати, зазначеної у довідки Генеральної прокуратури України від 17.06.2016 № 18-985зп без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2020 становив 21204,09 грн. Позивач зазначає, що з 01.04.2020 розмір пенсії ОСОБА_1 був обчислений на підставі його заяв від 19.05.2020, від 22.07.2020 та наданої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виданої Офісом Генеральної прокуратури від 14.05.2020 № 21-959зп. Вказує, що оскільки, обставини щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , які були предметом судового розгляду в межах справи № 640/6252/20 змінилися (була надано нова довідка про заробітну плату), Головним управлінням його розмір пенсії з 01.04.2020 був визначений з урахуванням ст.2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо максимального розміру пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України «Про прокуратуру». Отже, Позивач у справі вжив усіх дій в рамках наданих повноважень з метою виконання рішення Оружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2020 по справі №640/6252/20. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що спірна постанова є правомірною та такою, що скасуванню не підлягає. Зазначено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №640/6473/22 від 22 січна 2026 визнано протиправною та скасувано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11 березня 2021 року ВП № 64442040 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/6252/20, виданого 02 лютого 2021 року Окружним адміністративним судом м. Києва. Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при винесенні постанови по справі №640/6473/22 від 22 січна 2026 зазначено: "згідно листа ГУ ПФУ у Запорізькій області надано відповідачу перерахунок пенсії, з якого вбачається, що підставою для здійснення перерахунку є рішення суду №640/6252/20 від 02.10.2020; розмір пенсії складає 90% від заробітку: розмір пенсії з 01.03.2020 склав 20 104,09 грн. 3 01.04.2020 розмір пенсії зменшився до 16 380,00 грн; з 01.07.2020 – 17 120,00 грн; з 01.12.2020 - 17 690,00 гривень. Отже, на переконання суду, боржником виконане судове рішення у зобов`язальній частині шляхом здійснення перерахунку пенсії з 01.03.2020 у розмірі 90% від місячної заробітної плати та розмір пенсії позивача після такого перерахунку склав 21 204,09 гривень. Водночас із наданого перерахунку вбачається, що відсутність обмеження максимальним розміром застосована лише за один місяць, тоді як з 01.04.2020 таке обмеження знову було введено, що не відповідає резолютивній частині судового рішення та виконавчого листа. Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2024 року у справі №240/27324/23, посилаючись на усталену практику Верховного Суду України, зазначив, що виплати, призначені на підставі судових рішень без обмеження строком, підлягають здійсненню до моменту внесення змін до законодавства або зміни умов пенсійного забезпечення. Оскільки підвищення до пенсії було встановлене безстроково, а станом на час виконання рішення та розгляду справи змін до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також до інших нормативних актів, які застосовував суд, не вносилося, орган Пенсійного фонду зобов`язаний і надалі здійснювати нарахування та виплату доплати у розмірі двох мінімальних заробітних плат, визначених на момент здійснення таких виплат. Відповідач зазначає, що листом №0800-0901-5/13487 від 17.02.2026 ГУ ПФУ у Запорізькій області повідомили державного виконавця, що перерахунок пенсії стягувачу у розмірі 90% від заробітку без обмеження максимального розміру дотримано лише за період з 01.03.2020 по 31.03.2020. Також повідомлено що з квітня 2020 виплата пенсії проводилась без врахування рішення суду №640/6252/20. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що ним правомірно застосовано до відповідача штраф.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №64442040 з примусового виконання виконавчого листа №640/6252/20, виданого 02.02.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про: зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII в первинній редакції, виходячи із 90% місячної заробітної плати з посади прокурора відділу Генеральної прокуратури України з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, що існували на день звільнення, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 17 червня 2016 року №18-985зп без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 березня 2020 року.
Листом №0800-0901-5/13487 від 17.02.2026 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило державного виконавця, що перерахунок пенсії стягувачу у розмірі 90% від заробітку без обмеження максимального розміру дотримано лише за період з 01.03.2020 по 31.03.2020.
19.03.2026, на підставі зазначеного, державним виконавцем винесено постанову ВП №64442040 про накладення штрафу за не виконання виконавчого листа № 640/6252/20, виданого 02.02.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у розмірі 5100,00 грн.
Позивач, не погодившись з постановою про накладення штрафу, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої, пунктів першого частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункти 1, 16 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону №1404-VІІІ).
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовано статтею 63 Закону №1404-VІІІ.
Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ).
За правилами, встановленими частиною 1 статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Суд зазначає, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19.
Верховний Суд у постанові від 15 травня 2020 року у справі №812/1813/18, дійшов висновку, що саме поважність причин як умови, з якою Закон України “Про виконавче провадження” пов`язує накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, є тією обставиною, якій державний виконавець і суди мають надати належну правову оцінку. 
Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням суду по справі №640/6252/20 на боржника – ГУ ПФУ в Запорізькій області судом було покладено обов`язок здійснити з 01 березня 2020 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 17 червня 2016 року №18-985зп, без обмеження її максимального розміру, виходячи із 90% місячної заробітної плати.
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що на виконання рішення суду по справі №640/6252/20 проведено з 01.03.2020 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи із 90% заробітної плати, зазначеної у довідки Генеральної прокуратури України від 17.06.2016 №18-985зп без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2020 становив 21204,09 грн.
Суд зазначає, що відповідачем не заперечується факт виконання рішення суду по справі №640/6252/20, проте відповідач вказує на те, що перерахунок пенсії з урахуванням рішення суду фактично здійснено лише за один місяць – березень 2020 року, а з квітня 2020 року пенсія стягувачу виплачується без урахування зазначеного рішення суду.
Зазначені обставини підтверджуються листом №0800-0901-5/13487 від 17.02.2026 ГУ ПФУ у Запорізькій області повідомили державного виконавця, що перерахунок пенсії стягувачу у розмірі 90% від заробітку без обмеження максимального розміру дотримано лише за період з 01.03.2020 по 31.03.2020.
Суд зазначає, що згідно з усталеною судової практики (постанови Верховного Суду України від 23 квітня 2013 року №21-239а11, від 19 березня 2013 року №21-53а13, від 05 листопада 2013 року №21-293а13, від 07 липня 2014 року №21-222а14 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.
Отже, за висновками Верховного Суду підставами для припинення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром може бути як зміни до норм законодавства, так і зміна умов пенсійного забезпечення одержувача.
Як зазначено судом вище, рішенням суду по справі №640/6252/20 боржника було зобов`язано провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки від 17.06.2016 №18-985зп. 
При цьому, судом встановлено, що стягувач – ОСОБА_1 звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області за новим перерахунком пенсії за вислугу років, зокрема у липні 2020 року, і до зазначеного звернення додав нову Довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 14.05.2020 №21-959зп, яка за нормами чинними на 26.03.2020.
За таких обставин, станом на 01.04.2020 (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) виникли підстави для нового перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 14.05.2020 №21-959зп.
Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що з 01.04.2020 розмір пенсії ОСОБА_1 був обчислений на підставі його заяв від 19.05.2020, від 22.07.2020 та наданої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виданої Офісом Генеральної прокуратури від 14.05.2020 № 21-959зп.
Отже, з 01.04.2020 для ОСОБА_1 відбулась зміна умов пенсійного забезпечення.
Питання розрахунку/перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виданої Офісом Генеральної прокуратури від 14.05.2020 №21-959зп, у тому числі і щодо обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, не були предметом судового розгляду по справі №640/6252/20, а виконавче провадження стосується іншого перерахунку пенсії, а саме перерахунку пенсії на підставі довідки від 17.06.2016 №18-985зп.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у разі якщо стягував вважав, що порушено його права за наслідками перерахунку пенсії з 01.04.2020 на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виданої Офісом Генеральної прокуратури від 14.05.2020 №21-959зп, то відповідно мав право звернутися до суду з відповідним позовом.
Проте, рішення суду по справі №640/6252/20 не може поширювати свою дію автоматично на перерахунок пенсії на підставі нової довідки від 14.05.2020 №21-959зп.
За таких обставин, посилання відповідача на невиконання боржником без поважних причин рішення суду по справі №640/6252/20 є безпідставними, оскільки відповідно до встановлених обставин ГУ ПФУ в Запорізькій області на виконання рішення суду по справі №640/6252/20 мало обов`язок здійснювати виплату пенсії з 01.03.2020 (як зазначено в рішенні суду) по 31.03.2020, відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 17 червня 2016 року №18-985зп, без обмеження її максимального розміру, виходячи із 90% місячної заробітної плати, а з 01.04.2020 виплата пенсії вже здійснюється на підставі нової довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виданої Офісом Генеральної прокуратури від 14.05.2020 №21-959зп.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірна постанова прийнята державним виконавцем необґрунтовано та без урахування всіх обставин, які мають бути враховані під час прийняття рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (69095, м.Запоріжжя, вул.Приходська, 58, код ЄДРПОУ 43315529) про скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюка В.О. від 19.03.2026 ВП №64442040 про накладення штрафу.
Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судовий збір в розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова