ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р. 	Справа № 520/20885/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.12.25 по справі № 520/20885/25
за позовом Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради 
до  Державної служби України з безпеки на транспорті   
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Спеціалізоване комунальне підприємство "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 084499 від 24.07.2025.
- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 084499 від 24.07.2025 є протиправною та такою, що порушує права позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 084499 від 24.07.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп.
Не погодившись з вказаним рішенням, Державною службою України на транспорті подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що згідно ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, є посвічення водія відповідної категорії, реєстраційні документи та транспортний засіб, товаро-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України. Вказаний перелік документів не є вичерпним. Подорожній лист, який додається позивачем до справи не є належним документом, з огляду на відсутність обов`язкових реквізитів, встановлених законодавством. Також вказує, що відповідно до п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу зазначено, що автомобільним перевізником є той , хто з умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу. Сам лише факт користування позивачем належним йому транспортним засобом, без надання послуг згідно укладеного договору перевезення вантажу транспортним засобом не дають остаточних підстав для визначення позивача, як автомобільного перевізника. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Матеріалами справи підтверджено, що Спеціалізоване комунальне підприємство "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради, є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого за КВЕД є: 81.29 Інші види діяльності із прибирання; додатковими - 01.30 Відтворення рослин; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; 81.30 Надання ландшафтних послуг; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг.
Керуючись Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006, на підставі направлення на перевірку № НР 0023.09 від 27.06.2025, 01.07.2025 співробітниками відповідача проводилась рейдова перевірка, в результаті якої по вул. Клочківській, 276 б, у м. Харкові зупинено транспортний засіб марки Кобальт, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу встановлено, що він належить позивачу та використовується останнім у господарській діяльності. На момент проведення перевірки встановлено, що відсутні: товарно-транспортна накладна; тахокарти або роздруківка даних роботи водія з тахографа (транспортний засіб не облаштовано тахографом).
У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, державними інспекторами складено акт № ОАР 063146 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.07.2025, зі змістом якого водій ознайомлений, проте від підпису та отримання копії відмовився.
Також встановлено, що повідомленням № 59544/40/24-25 від 03.07.2025, позивача викликано для розгляду справи на 24.07.2025 з 9.00 до 10.00.
На адресу відповідача від СКП "Харківзеленбуд" ХМР надійшло пояснення з додатками, серед яких містилась копія подорожнього листа вантажного автомобіля № 8255045 від 01.07.2025.
В поясненнях позивачем зокрема зазначено, що спеціалізоване комунальне підприємство "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради не є автомобільним перевізником, не надає послуги з перевезення вантажів та не укладало будь-яких договорів на перевезення вантажів.
Перевезення належного СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР вантажу здійснювалось водієм підприємства, що перебуває у трудових відносинах з підприємством, з метою здійснення статутної господарської діяльності, власними засобами між двома об`єктами, які перебувають на балансі підприємства: сад ім. Т.Г. Шевченка за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 35; склад за адресою: м.Харків, вул. Мирна, 11-Б.
Також в пояснення позивачем зазначено, що під час зупинки транспортного засобу, водієм пред`явлено уповноваженій особі подорожній лист вантажного автомобіля №8255045 від 01.07.2025, яким підтверджується робота водія вантажного автомобіля між двома точками маршруту щодо перевезення належного підприємству майна.
За результатами розгляду акту винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 084499 від 24.07.2025, яку направлено позивачу, разом із супровідним листом № 65443/40/24-25 від 09.05.2025.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи організації та регулювання діяльності у сфері автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-ІІІ).
На підставі частини 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Норми і приписи Закону № 2344-ІІІ визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно - господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.
Приписами статті 34 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Статтею 48 Закону № 2344-ІП визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 2344-ІІІ, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Відповідно до пункту 5 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого остановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок №1567) під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 703 від 16.04.2025.
У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Вичерпного переліку товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документом на вантаж повинен бути в наявності та надаватися водієм транспортного засобу під час проведення рейдової перевірки.
У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Вичерпного переліку водій вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тони повинен мати та передавати інспектору під час проведення рейдової перевірки картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв).
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі – Положення про робочий час і час відпочинку водіїв), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.
Пунктом 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
За приписами пункту 1.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.
Тобто, позивач є тим суб`єктом господарювання, на кого поширюється дія Положення про робочий час і час відпочинку водіїв.
Як передбачено, пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Колегія суддів зазначає, що порядок установлення, технічного обслуговування і використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначено "Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному" транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385).
Пунктом 4 Розділу І Інструкції №385 встановлено значення термінів, серед іншого, йдеться, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв.
За змістом п. 1 Розділу ІІ Інструкції №385, виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами законодавства.
Пункти сервісу тахографів установлюють тахографи (крім аналогових тахографів) за вибором власника транспортного засобу (замовника) та виконують роботи з його технічного обслуговування, а також виробників тахографів та транспортних засобів (п.2 Розділу ІІ Інструкції №385).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 385 автомобільні перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів чи смарт- тахографів, зразки яких затверджено відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 385 використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом.
Тобто, законодавством установлений обов`язок щодо установлення діючого та повіреного тахографа на вантажний транспортний засіб з повною масою понад 3,5 тон та наявності записів водія щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення (пункт 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водії та пункт 3 розділу ІІІ Інструкції № 385).
Відтак, в даному випадку, враховуючи той факт, що повна маса транспортного засобу марки Кобальт, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить більше ніж 3,5 тони, останній не обладнаний тахографом, але повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом.
Спеціалізоване комунальне підприємство "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради, є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого за КВЕД є: 81.29 Інші види діяльності із прибирання; додатковими - 01.30 Відтворення рослин; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; 81.30 Надання ландшафтних послуг; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг.
Перевезення належного позивачу вантажу здійснювалось водієм підприємства, що перебуває у трудових відносинах із підприємством, з метою здійснення статутної господарської діяльності, власними засобами між об`єктами за адресою: м. Харків, вул. Мирна, буд. 11-Б та м. Харків, вул. Сумська, 35, які знаходяться на балансі підприємства.
Позивач як в позовній заяві, так і у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що перевезення належного позивачу вантажу здійснювалось на підставі належним чином оформленого подорожнього листа вантажного автомобіля.
Крім того, за визначенням, наведеним у Законі України "Про автомобільний транспорт" та Правилах № 363 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Водночас законодавством не передбачено заборона визначення у документах одного і того самого підприємства в якості "перевізника" та "вантажоодержувача" тощо.
Тобто, здійснення перевезення вантажів може здійснюватися і за власний кошт, та не залежати від факту укладення/ не укладення договору перевезення.
З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких користувачем транспортного засобу є позивач, який здійснював перевезення вантажу, то очевидним є висновок про те, що саме він є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону України "Про автомобільний транспорт".
Більш того, перевезення вантажів дорогами загального користування для власних потреб неможливе, з огляду на завдання, яке постає перед особами, що перевіряють - організація безпечної праці, ефективний контроль за роботою водіїв транспортних засобів та безпека руху.
Таким чином, позивач у розумінні приписів Закону України "Про автомобільний транспорт" був перевізником в межах вказаних спірно-правових відносин.
Згідно з розділом 1 Правил № 363 перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 10.10.2024 по справі №420/15732/22.
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовують спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22.
Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21)".
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Посилання позивача на практику Верховного Суду, викладену постановах від 07.12.2023 у справі №620/18215/21, від 21.12.2023 у справі №280/2150/23, від 20.03.2025 у справі №380/13118/23 є нерелевантними, оскільки фактично стосуються відмінних в порівнянні з цією справою обставин та ґрунтуються на іншому правовому регулюванні спірних правовідносин.
Таким чином, здійснення позивачем перевезення належного йому вантажу між об`єктами, що перебувають на його балансі, не звільняє його від обов`язку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі щодо наявності у водія товарно-транспортної накладної або іншого передбаченого законодавством документа на вантаж, а також щодо обов`язкового обладнання транспортного засобу тахографом або ведення індивідуальної контрольної книжки водія.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову за порушення ст. 34, ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, наведені обставини в повному обсязі не враховано судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 по справі №520/20885/25 - скасувати. 
Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова