ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/679/24(909/773/25)	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Панова І.Ю.,
Судді Зварич О.В.,
Кравчук Н.М.
Секретар судового засідання: Фарина Х.І.
за участю представників сторін:
від скаржника: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" – Сивик А.П.,
від відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" – Марченко В.С., Горланов М.О.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" б/н від 07.01.2026 (вх. №01-05/68/26 від 08.01.2026)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 (повний текст ухвали складено 19.12.2025)
у справі №909/679/24 (909/773/25) (суддя Максимів Т.В.)
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - розпорядник майна ТОВ "Костанза" арбітражний керуючий Ткаченко Денис Володимирович
про стягнення заборгованості в сумі 5 389 371 грн 65 коп.
у межах справи № 909/679/24
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт"
до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"
про банкрутство

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.
До Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 №2394-03015-ПД за період лютий - травень 2025 року у сумі 5 389 371 грн 65 коп., з яких: основна заборгованість у сумі 5 256 571 грн 86 коп., 3% річних у сумі 45 537 грн 82 коп., інфляційні втрати у сумі 87 261 грн 97 коп.
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли на підставі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №2394-03015-ПД від 01.01.2024 в частині проведення оплати за надані послуги. Позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та п.3.9 укладеного договору першочергово зараховував надходження коштів від відповідача в оплату заборгованості минулих періодів. За прострочення виконання грошового зобов??язання за період лютий - травень 2025 року позивач, керуючись ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних у сумі 45 537 грн 82 коп., інфляційні втрати у сумі 87 261 грн 97 коп. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 526, 530, 627, 629, 610, 611 ЦК України, ст.179, 193 ГК України.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 у справі №909/679/24 (909/773/25) частково задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" про стягнення заборгованості в сумі 5 389 371 грн 65 коп. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 25,90 грн 3% річних та 71,76 грн інфляційних втрат, а також 01,17 грн судового збору. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 5 256 571,86 грн основної заборгованості, 45 511,92 грн 3% річних та 87 190,21 грн інфляційних втрат.
Оскаржуване рішення господарського суду мотивоване тим, що суд встановив наявність між НЕК «Укренерго» та ТОВ «Костанза» договірних правовідносин за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 2394-03015-ПД від 01.01.2024, а також факт надання позивачем відповідних послуг у період з лютого по травень 2025 року. Водночас спірним у справі було не саме надання послуг, а правомірність зарахування позивачем оплат відповідача за поточні періоди в рахунок погашення заборгованості минулих періодів.
Господарський суд виходив із того, що 13.08.2024 щодо ТОВ «Костанза» відкрито провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. У зв`язку з цим відповідач перебуває в особливому правовому режимі, а до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства, які мають пріоритет перед загальними нормами цивільного законодавства та умовами договору.
Також, суд першої інстанції критично оцінив посилання позивача на пункт 3.9 Договору, який передбачає першочергове зарахування коштів у погашення заборгованості минулих періодів. Місцевий господарський суд зазначив, що такий порядок розрахунків був погоджений сторонами до перебування відповідача у процедурі банкрутства, тоді як після відкриття справи про банкрутство має враховуватися дія мораторію та спеціальний режим виконання грошових зобов`язань боржника.
Крім того, суд встановив, що відповідач оплатив виставлені позивачем рахунки за квітень і травень 2025 року відповідними платіжними інструкціями із зазначенням конкретних рахунків позивача і періодів оплати. За результатами оцінки цих доказів суд дійшов висновку, що станом на 30.06.2025 заборгованість за послуги диспетчерського управління за квітень - травень 2025 року відсутня.
У зв`язку з цим суд відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення основної заборгованості, оскільки позивач не довів порушення свого права в цій частині. Водночас суд перевірив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат і дійшов висновку про їх часткове стягнення у значно меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, а саме: 25 грн 90 коп. 3% річних та 71 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 08.01.2026. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 року у справі № 909/679/24(909/773/25) частково, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю “КОСТАНЗА” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 5 389 273,99 грн. заборгованості, з яких основна заборгованість 5 256 571,86 грн., 3% річних - 45 511,92 грн., інфляційні втрати - 87 190,21 грн.. 
Ухвалити нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги НЕК “Укренерго” про стягнення 132 799,79 грн. заборгованості, з яких 3% річних - 45 537,82 грн., інфляційні втрати - 87 261,97 грн., в повному обсязі. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 5 256 571,86 грн. Винести ухвалу про повернення сплаченого Позивачем судового збору в частині, пропорційно до суми позовних вимог, щодо якої приймається рішення про закриття провадження у справі. В іншій частині судовий збір за подання позовної заяви до суду стягнути з Відповідача на користь Позивача.
Зазначає, що згідно із Законом України "Про ринок електричної енергії", усі правовідносини на ринку електричної енергії відбуваються на підставі укладених договорів, в тому числі на підставі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Також вказує, що ні договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 року №2394-03015-ПД в цілому, ні пункт 3.9. Договору окремо, не визнані судом недійсними. Тобто, норма пункту 3.9. Договору - діюча норма, якою в обов`язковому порядку слід керуватись при визначенні порядку розрахунків по договору. Компенсаційні нарахування (три відсотки річних та інфляційні втрати) нараховані Позивачем за неналежне виконання зобов`язань, строк виконання яких настав після 13.08.2024 року.
04.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" надійшов відзив б/н від 04.02.2026 (вх.№01-04/1072/26) на апеляційну скаргу в якому відповідач зазначає, що зарахування позивачем отриманої від відповідача оплати відповідно до платіжних інструкцій за лютий 2025 року: № 512 від 17.02.2025 року, № 554 від 25.02.2025 року, № 614 від 05.03.2025 року, за березень 2025 року: № 915 від 07.04.2025 року , № 695 від 17.03.2025 року, № 830 від 26.03.2025 року, за квітень 2025 року: № 1045 від 22.04.2025 року, № 1071 від 25.04.2025 року, № 1214 від 08.05.2025 року, за травень 2025 року: № 1283 від 16.05.2025 року, № 1408 від 28.05.2025 року, № 1525 від 06.06.2025 року для погашення заборгованості минулих періодів на власний вибір позивача є незаконним, оскільки 13.08.2024 Господарський суд Івано-Франківської області у справі № 909/679/24 постановив відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів, зарахування позивачем коштів отриманих від відповідача в минулі періоди після 13.08.2024 року має відбуватись виключно за погодженням з керівництвом ТОВ «Костанза» та розпорядником майна на підставі п.7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Також вказує, що позивач самочинно, порушуючи закон зарахував заборгованість відповідача за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління із № 2394-03015-ПД від 01.01.2024 року за лютий – травень 2025 року для погашення заборгованості минулих періодів (незалежно від призначення платежу, зазначеного відповідачем у платіжній інструкції) не враховуючи вимоги спеціального правового режиму щодо боржника у справі про банкрутство.
01.06.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" надійшли пояснення по справі №909/679/24 (909/773/25) в яких відповідач зазначив про необхідність врахування постанови Верховного Суду від 21.05.2026 у справі № 909/679/24(909/297/25), якою підтверджено пріоритет спеціальних норм Кодексу України з процедур банкрутства та особливий правовий режим боржника після відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідач зазначає, що ПАТ «НЕК «Укренерго» не мало права самостійно зараховувати кошти, сплачені ТОВ «Костанза» за конкретно визначені поточні періоди, у рахунок заборгованості минулих періодів, оскільки такі дії суперечать спеціальному режиму банкрутства, мораторію та порядку задоволення вимог кредиторів. Без надання згоди керівництвом ТОВ « Костанза» та розпорядником майна на підставі пункту 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства НЕК « Укренерго» не має права самостійно вчиняти дії з майном боржника ( самовільно зараховувати грошові кошти, отримані від Відповідача під час процедури банкрутства у минулі періоди на свій власний вибір).

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.01.2026 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" б/н від 07.01.2026 (вх. №01-05/68/26 від 08.01.2026) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 у справі №909/679/24 (909/773/25).
Ухвалою суду від 10.02.2026 призначено розгляд справи на 17.03.2026.
Ухвалою суду від 01.04.2026 призначено розгляд справи на 12.05.2026.
Ухвалою суду від 12.05.2026 відкладено розгляд справи на 02.06.2026.
У судовому засіданні 02.06.2026 представник скаржника заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів, порадившись на місці, враховуючи фактичні обставини справи, ухвалила відмовити у задоволені заявленого клопотання та вирішила продовжити розгляд апеляційної скарги по суті.
Надалі у судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Представники відповідача заперечили доводи апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

19.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Костанза" подало заяву-приєднання до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління.
26.10.2023 НЕК "Укренерго" відповідно до листа № 01/56077 повідомило про укладання Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління із ідентифікатором Договору № 2394-03015-ПД, дата акцептування 01.01.2024 року.
Таким чином, 01.01.2024 НЕК "Укренерго" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Костанза" уклали договір № 2394-03015-ПД (далі – Договір), за умовами п.1.1 якого Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору.
Відповідно до п. 2.1 Договору цей Договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії Сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України.
За цим Договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - Послуга).
Відповідно до п. 2.2 Договору Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору.
Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП ( п.3.3 Договору).
У п. 3.4 Договору планова та/або фактична вартість Послуги визначається як добуток діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Відповідно до п. 3.5 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:
1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Згідно з п. 3.6 Договору плановий обсяг Послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.
Відповідно до п. 3.7 Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.
Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).
Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді Виконавець ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта надання Послуги та/або акта коригування до актів надання Послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
Відповідно до п.3.8 Договору Користувач здійснює підписання актів надання Послуги та актів коригування до актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті надання Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта.
Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
У разі підтвердження розбіжностей ППКО Користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування.
Відповідно до п. 3.9 Договору за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату пені та штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача.
У разі, якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг за цим Договором, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів).
Відповідно до п. 4.1.1. Договору обов`язком Позивача є своєчасно та професійно надавати Послугу.
Згідно з п. 4.2.1 Договору Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим Договором.
Відповідно до п. 4.3.2 Договору Позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу.
Згідно з п. 11.1 Договору ОСП щокварталу оформлює акт звірки розрахунків наданої Послуги відповідно до форми, наведеної в додатку 5 до цього Договору, та в строк до 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надсилає його Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (за допомогою Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом уповноваженої особи зі своєї сторони. Користувач протягом 3 робочих днів з дня отримання акта звірки розрахунків наданої Послуги заповнює його зі своєї сторони, підписує його та повертає один примірник ОСП.
За окремим запитом Користувача оформлюється відповідний акт звірки розрахунків наданої Послуги.
Відповідно до п. 11.2. Договору у разі виникнення розбіжностей в акті звірки розрахунків наданої Послуги Користувач має право протягом 3 робочих днів з дня отримання такого акта відобразити такі розбіжності із відповідним обґрунтуванням в отриманому акті звірки, підписати та повернути його ОСП. Якщо Сторони не дійшли згоди, розбіжності та суперечки вирішуються у порядку, встановленому главою 12 цього Договору.
Акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, рахунки, будь-які повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією Стороною іншій за допомогою Сервісу, електронною поштою, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі (п. 11.3. Договору).
Відповідно до п. 11.5. Договору будь-які документи, що створюються/ укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному веб-сайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документу).
Згідно з п. 11.6. Договору Рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, яка підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі.
Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Відповідно до п.11.7. Договору для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватися правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені.
Згідно з п.11.8. Договору при підписанні документів електронним підписом використовується сертифікат, виданий кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 11.9. Договору Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, вважаються такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою).
Цей Договір набирає чинності з дати акцептування заяви - приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення (п.13.1 Договору).
На виконання умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, Позивач в період з лютого 2025 року до травня 2025 року формував та направляв ТОВ "Костанза" відповідні декадні рахунки - фактури, фактичні рахунки разом з актами надання послуги: від 28 лютого 2025 № ДУФ-0014298 за лютий 2025 року на суму вартості наданих послуг за лютий 2025 року - 3215091,24 грн, акт надання Послуги № ДУА-001592 за березень 2025 року від 31 березня 2025 року на суму вартості наданих послуг за березень 2025 - 3317374,60 грн, акт надання послуги № ДУА-0015858 за квітень 2025 року від 30.04.2025 на суму вартості наданих послуг за квітень 2025 – 3127395,31 грн.
До матеріалів справи, відповідачем у суді першої інстанції долучено копії платіжних інструкцій, а саме:
за лютий 2025 року № 512 від 17.02.2025 року на суму 1 195 332, 58 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0052830/2394-03015 –ПД від 14.02.2025 року); № 554 від 25.02.2025 року на суму 1 123 492, 00 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0053565/2394-03015 –ПД від 25.02.2025 року); № 614 від 05.03.2025 року на суму 893 295,54 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0054295/2394-03015 –ПД від 05.03.2025 року);
за березень 2025 року № 915 від 07.04.2025 року на суму 925 208,14 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0057248/2394-03015 –ПД від 04.04.2025 року); № 695 від 17.03.2025 року на суму 1 229 774,86 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0055777/2394-03015 –ПД від 14.03.2025 року); № 830 від 26.03.2025 року на суму 1 161 442,80 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0056512/2394-03015 –ПД від 25.03.2025 року );
за квітень 2025 року № 1045 від 22.04.2025 року на суму 1 014 896, 46 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ – 0058738/2394-03015 –ПД від 15.04.2025 року); № 1071 від 25.04.2025 року на суму 1 004 144,28 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ – 0059470/2394-03015 –ПД від 24.04.2025 року); № 1214 від 08.05.2025 року на суму 1 107 118,25 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ – 0060204/2394-03015 –ПД від 05.05.2025 року);
за травень 2025 року № 1283 від 16.05.2025 року на суму 884 437,52 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ - 0061695/2394-03015 - ПД від 14.05.2025 року); № 1408 від 28.05.2025 року на суму 924 234,28 грн (оплачено на підставі рахунку - фактури № ДУ -0062435/2394-03015- ПД від 25.05.2025 року); № 1525 від 06.06.2025 року на суму 792 708,73 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ- 0063174/2394-03015 -ПД від 05.06.2025 року).

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Враховуючи положення ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 у справі №909/679/24 (909/773/25) оскаржене частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ « Костанза» на користь ПАТ « Національна енергетична компанія « Укренерго» 5389273,99 грн. заборгованості , з яких основна заборгованість 5256571,86 грн., 3% річних – 45511,92 грн. інфляційні втрати – 87190,21 грн.

Відносини на ринку електричної енергії регулюються нормами чинного законодавства, зокрема, Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі –Закон), Кодексом системи передачі (далі - КСП), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) від 14.03.2018 №309 (зі змінами), Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (зі змінами), Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (зі змінами), Кодексом системи розподілу, Кодексом комерційного обліку, ліцензій.
Відповідно до п.8. ч.1 ст.4 ЗУ "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються зокрема договори з передачі електричної енергії.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 29.09.2023 року № 1763 "Про затвердження змін до Кодексу системи передачі" затверджений новий порядок укладення з користувачами системи передачі договору про надання послуг з передачі електричної енергії шляхом приєднання за спрощеною процедурою, зокрема: Оператор системи передачі (далі – ОСП) протягом 2-х робочих днів з дня набрання чинності цією постановою оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті редакцію Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії з роз`ясненням порядку його укладення.
ОСП та Користувачам системи передачі, які на день набрання чинності цією постановою мають чинний /або уклали у період до 31 грудня 2023 року (включно) договір про надання послуг з передачі електричної енергії (далі – договір на передачу) (далі – існуючі Користувачі), у строк до 01 січня 2024 року мали укласти договір на передачу електричної енергії , який набирає чинності з 01 січня 2024 року, за спрощеною процедурою приєднання на умовах діючих договорів (індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до цих договорів, реквізитів тощо) (далі – спрощена процедура), шляхом підписання заяв-приєднання, які є додатками 1 та 2 до цієї постанови. ОСП протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою надає за допомогою сервісу електронного документообігу існуючим Користувачам підписані зі свого боку примірники додаткових угод про припинення дії діючих договорів на передачу та заяви-приєднання до договорів на передачу.
Існуючі Користувачі протягом 30 днів з дня отримання від ОСП проєкту додаткової угоди про припинення дії договору та заяви-приєднання, але не пізніше 22 грудня 2023 року, повертають їх ОСП підписаними зі свого боку.
Після підписання з боку існуючого Користувача додаткової угоди про припинення дії договору з передачі та заяви-приєднання, ОСП протягом десятиденного строку, але не пізніше 29 грудня 2023 року, направляє такому Користувачу повідомлення про приєднання до договору з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Відповідно до Наказу №550 від 03.10.2023 затверджені умови Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які змінювались та були затверджені у новій редакції відповідно до наказів № 742 від 22.12.2023 та № 344 від 07.06.2024.
Цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому. Умови цього договору набирають чинності з 01.01.2024 року.
Згідно із матеріалами справи, 19.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Костанза" подало заяву-приєднання до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління.
26.10.2023 НЕК "Укренерго" відповідно до листа № 01/56077 повідомило про укладання Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління із ідентифікатором Договору № 2394-03015-ПД, дата акцептування 01.01.2024 року.
Таким чином, 01.01.2024 НЕК "Укренерго" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Костанза" уклали договір № 2394-03015-ПД (далі – Договір), за умовами п.1.1 якого Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом (ст.625 Цивільного кодексу України).
Також, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач на виконання умов Договору надав послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що підтверджується первинними документами, що долучені до матеріалів справи, а відповідач в свою чергу оплатив надані послуги, що підтверджується платіжними інструкціями в призначенні платежів, яких вказані Договір та виставлені позивачем рахунки, а саме:
за лютий 2025 року № 512 від 17.02.2025 року на суму 1 195 332, 58 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0052830/2394-03015 –ПД від 14.02.2025 року); № 554 від 25.02.2025 року на суму 1 123 492, 00 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0053565/2394-03015 –ПД від 25.02.2025 року); № 614 від 05.03.2025 року на суму 893 295,54 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0054295/2394-03015 –ПД від 05.03.2025 року);
за березень 2025 року № 915 від 07.04.2025 року на суму 925 208,14 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0057248/2394-03015 –ПД від 04.04.2025 року); № 695 від 17.03.2025 року на суму 1 229 774,86 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0055777/2394-03015 –ПД від 14.03.2025 року); № 830 від 26.03.2025 року на суму 1 161 442,80 грн (оплачено на підставі рахунку – фактури № ДУ – 0056512/2394-03015 –ПД від 25.03.2025 року );
за квітень 2025 року № 1045 від 22.04.2025 року на суму 1 014 896, 46 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ – 0058738/2394-03015 –ПД від 15.04.2025 року); № 1071 від 25.04.2025 року на суму 1 004 144,28 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ – 0059470/2394-03015 –ПД від 24.04.2025 року); № 1214 від 08.05.2025 року на суму 1 107 118,25 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ – 0060204/2394-03015 –ПД від 05.05.2025 року);
за травень 2025 року № 1283 від 16.05.2025 року на суму 884 437,52 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ - 0061695/2394-03015 - ПД від 14.05.2025 року); № 1408 від 28.05.2025 року на суму 924 234,28 грн (оплачено на підставі рахунку - фактури № ДУ -0062435/2394-03015- ПД від 25.05.2025 року); № 1525 від 06.06.2025 року на суму 792 708,73 грн (оплачено на підставі рахунку фактури № ДУ- 0063174/2394-03015 -ПД від 05.06.2025 року).
У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.
Відповідно до частини 1 статті 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію, протягом дії мораторію не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо ( частина 3 ст. 41 КУзПБ)
В силу вимог ч. 5 ст. 41 КУзПБ дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України платежі підлягають нарахуванню лише на поточні грошові вимоги до боржника, на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 45 КУзПБ до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.
З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (див. висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).
Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
КУзПБ за своєю правовою природою є специфічним комплексним нормативно-правовим актом, який за ознакою предметної сфери регулювання об`єднує значну кількість норм різної галузевої належності, включаючи в собі як норми процесуального права (зокрема норми щодо порядку здійснення провадження у справах про банкрутство, вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень) так і норми матеріального права.
Така специфіка КУзПБ як нормативно-правового акта під час застосування закріплених в ньому норм зумовлює необхідність урахування особливостей регулювання розгляду тих чи інших питань, що виникають в межах такої справи.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Верховний Суд неодноразово у свої практиці під час вирішення питання співвідношення загальної та спеціальної норми звертав увагу на необхідності застосування спеціального закону перед загальним, зазначаючи, що при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм необхідно керуватися принципом lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону, спеціальна норма має перевагу над загальною.
Подібна правова позиція висвітлена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 27.12.2022 у справі № 910/21725/21.
Про необхідність застосування наведеного принципу зазначено також рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 у справі № 5-р (II)/2020, в якому зауважено, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori) - "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali) - "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі "Ніколова проти Болгарії", від 24.06.20221 у справі "Шкіря проти України").
Отже, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що під час вирішення цього спору підлягають врахуванню спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства, які мають пріоритет у застосуванні порівняно з іншими законодавчими актами України.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 44 КУзПБ керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна приймають рішення про задоволення вимог поточних кредиторів.
26 вересня 2025 року позивач у справі звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою, згідно якої вказує, що на момент звернення до суду з позовною заявою, а це 25.06.25 року , сума основного боргу, що стягується становила 5256571, 86 грн. і складалася з неоплаченої заборгованості за фактично надані послуги квітня 2025 року на суму 2675732.52 грн. та заборгованості за фактично надані послуги травня 2025 року на суму 2580839,34 грн.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що за своєю правовою природою вимоги позивача в даному випадку мають поточний характер, тому що виниклі після відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача 
Посилання позивача на положення Закону України «Про ринок електричної енергії» та пункт 3.9 Договору як на підставу для зарахування за минулі періоди грошових коштів відповідача, що надходили на адресу позивача в оплату послуг з вказанням конкретно визначеного відповідачем призначення, в даному випадку суд оцінює критично, оскільки такі положення Договору не можуть застосовуватися всупереч спеціальному правовому режиму боржника, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, та збільшує обсяг відповідальності боржника за порушення ним грошового зобов`язання, що передбачена ст. 625 ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 44 КУзПБ задоволення поточних вимог у процедурі розпорядження майном боржника відбувається за рішенням керівника або органу управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна, з моменту введення процедури розпорядження майном боржника, позивач не може самостійно вчиняти дії з грошовими коштами ( активами) боржника та зараховувати грошові кошти отримані від відповідача з конкретним цільовим призначенням з вказанням періоду за який здійснюється оплата під час процедури банкрутства у, минулі періоди, в односторонньому порядку на власний вибір. 
Господарський суд встановив, що відповідно до пунктів 11.3, 11.5, 11.6 договору позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури для здійснення оплати послуг за квітень та травень 2025 року.
Так, за квітень 2025 року позивач надав відповідачу:
для здійснення платежу за 1 декаду — рахунок-фактуру № ДУ-0058738/2394-03015-ПД від 15.04.2025 на плановий обсяг 8 545,489 МВт·год на суму 1 014 896,46 грн з ПДВ, який відповідно до пункту 3.5 договору підлягав оплаті до 18.04.2025;
для здійснення платежу за 2 декаду — рахунок-фактуру № ДУ-0059470/2394-03015-ПД від 24.04.2025 на плановий обсяг 8 454,955 МВт·год на суму 1 004 144,28 грн з ПДВ, який відповідно до пункту 3.5 договору підлягав оплаті до 28.04.2025;
для здійснення платежу за 3 декаду — рахунок-фактуру № ДУ-0060204/2394-03015-ПД від 05.05.2025 на плановий обсяг 9 322,002 МВт·год на суму 1 107 118,25 грн з ПДВ, який відповідно до пункту 3.5 договору підлягав оплаті до 08.05.2025.
За травень 2025 року позивач надав відповідачу:
для здійснення платежу за 1 декаду — рахунок-фактуру № ДУ-0061695/2394-03015-ПД від 14.05.2025 на плановий обсяг 7 447,017 МВт·год на суму 884 437,52 грн з ПДВ, який відповідно до пункту 3.5 договору, з урахуванням частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, підлягав оплаті до 19.05.2025;
для здійснення платежу за 2 декаду — рахунок-фактуру № ДУ-0062435/2394-03015-ПД від 25.05.2025 на плановий обсяг 7 782,108 МВт·год на суму 924 234,28 грн з ПДВ, який відповідно до пункту 3.5 договору підлягав оплаті до 28.05.2025;
для здійснення платежу за 3 декаду — рахунок-фактуру № ДУ-0063174/2394-03015-ПД від 05.06.2025 на плановий обсяг 6 674,655 МВт·год на суму 792 708,73 грн з ПДВ, який відповідно до пункту 3.5 договору, з урахуванням частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, підлягав оплаті до 10.06.2025.
Водночас матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснив оплату зазначених рахунків, в платіжних інструкціях ідентифікував період за який здійснюється оплата.
Зокрема, рахунки за квітень 2025 року були оплачені згідно з платіжними інструкціями: № 1045 від 22.04.2025 на суму 1 014 896,46 грн - за квітень 2025 р.; № 1071 від 25.04.2025 на суму 1 004 144,28 грн; - за квітень 2025 р. № 1214 від 08.05.2025 на суму 1 107 118,25 грн. – за квітень 2025 р.
Рахунки за травень 2025 року були оплачені згідно з платіжними інструкціями: № 1283 від 16.05.2025 на суму 884 437,52 грн; - за травень 2025 р., № 1408 від 28.05.2025 на суму 924 234,28 грн; - за травень 2025 р. № 1525 від 06.06.2025 на суму 792 708,73 грн. – за травень 2025 р.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно встановив, що станом на момент звернення із позовною заявою до суду першої інстанції (27.06.2025) заборгованість за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в період з квітня 2025 року до травня 2025 року у відповідача відсутня.

Апеляційний господарський суд зазначає, що з урахуванням спеціального правового режиму, у якому ТОВ «Костанза» перебуває з 13.08.2024, необхідності застосування до правовідносин за участю боржника спеціальних норм законодавства про банкрутство, моменту виникнення грошового зобов`язання, а також факту зарахування кредитором отриманих від боржника грошових коштів, господарський суд дійшов до правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення основної заборгованості.
При цьому господарським судом враховано, що відповідач систематично здійснював оплату послуг, які надавалися позивачем, а станом на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача за відповідними поточними платежами була відсутня. За таких обставин, з метою дотримання балансу інтересів сторін та забезпечення можливості здійснення ними господарської діяльності, вимоги про стягнення основного боргу задоволенню не підлягають.
У зв`язку з наведеним, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяв позивача про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, оскільки спір у цій частині підлягає вирішенню по суті з урахуванням встановлених судом обставин та застосуванням спеціальних норм Кодексу України з процедур банкрутства.
За результатами проведеного судами першої та апеляційної інстанцій арифметичного розрахунку встановлено, що розмір 3 % річних є меншим, ніж сума, заявлена позивачем до стягнення. У зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 25 грн 90 коп., а саме:
на суму боргу за лютий 2025 року в розмірі 2 971 грн 12 коп. — за період з 18.03.2025 до 16.04.2025;
на суму боргу за березень 2025 року в розмірі 3 919 грн 92 коп. (2 971 грн 12 коп. + 948 грн 80 коп.) — за період з 17.04.2025 до 16.05.2025;
на суму боргу за квітень 2025 року в розмірі 5 156 грн 24 коп. (3 919 грн 92 коп. + 1 236 грн 32 коп.) — за період з 17.05.2025 до 06.06.2025.
Крім того, колегією суддів перевірено правильність нарахування позивачем інфляційних втрат. Згідно з арифметичним розрахунком, проведеним судом, їх розмір також є меншим, ніж сума, заявлена позивачем до стягнення, у зв`язку з чим вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 71 грн 76 коп.
У решті вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід відмовити.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 25 грн 90 коп. 3 % річних і 71 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 у справі №909/679/24 (909/773/25) в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю “КОСТАНЗА” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 5 389 273,99 грн. заборгованості, з яких основна заборгованість 5 256 571,86 грн., 3% річних - 45 511,92 грн., інфляційні втрати - 87 190,21 грн ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" б/н від 09.01.2026 (вх. №01-05/84/26 від 09.01.2026) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 у справі №909/679/24 (909/773/25) в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю “КОСТАНЗА” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 5 389 273,99 грн. заборгованості, з яких основна заборгованість 5 256 571,86 грн., 3% річних - 45 511,92 грн., інфляційні втрати - 87 190,21 грн - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2026.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.