ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/35692/25	
(суддя Озерянська С.І., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі №160/35692/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 грудня 2025 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно з яким просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягають у не виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті за її зверненням від 17.10.2025; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформити та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті за її зверненням від 17.10.2025. 
Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті допомоги на поховання її батька ОСОБА_2 пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку він отримував на момент смерті.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформити та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Рішення суду мотивовано тим, що факт призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера. Навіть при призупиненні нарахування та виплати пенсії, ОСОБА_2 залишався пенсіонером з отриманням всіх гарантій, передбачених статтею 46 Конституції України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата вказаної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на неї має особа, яка здійснила таке поховання. Жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, що здійснили поховання пенсіонера, якому по тим чи іншим підставам призупинено виплату пенсії, діюче законодавство не містить
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи оскаржив його в апеляційному порядку.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що з часу припинення виплати пенсії відсутні звернення ОСОБА_2 щодо поновлення виплати йому пенсії, крім того, відсутні дані про проходження ОСОБА_2 фізичної ідентифікації та повідомлення про отримання / неотримання виплат від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, кошти за період з 01.04.2024 по 31.07.2025 ОСОБА_2 не нараховувались, підстави виплати допомоги на поховання відсутні.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 17.10.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо виплати допомоги на поховання померлого батька ОСОБА_2 .
Вказана обставина підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.
27.10.2025 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на заяву позивача з питання виплати допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що розглянувши матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_2 встановлено, що відповідно до пункту 4-1 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплату пенсії припинено з 01 квітня 2024 року в зв`язку з не проходженням фізичної ідентифікації. Оскільки з часу припинення виплати пенсії відсутні звернення ОСОБА_2 щодо поновлення виплати йому пенсії, крім того, відсутні дані про проходження ОСОБА_2 фізичної ідентифікації та повідомлення про отримання / неотримання виплат від органів пенсійного забезпечення російської федерації, кошти за період з 01.04.2024 року по 31.07.2025 року ОСОБА_2 не нараховувались, підстави виплати допомоги на поховання відсутні.
Правомірність вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Згідно зі статтею 53 Закону № 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 5.1 Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно з п. 5.2 Порядку № 22-1, заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи за життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.
17.10.2025 ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про виплату допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 , надавши перелік документів згідно з пунктом 5.1 розділу V Порядку № 22-1.
Проте у задоволені цієї заяви було відмовлено ув`язку з тим, що померлий проживав на тимчасово окупованій території та йому була призупинена виплата пенсії з 01.04.2024 року у зв`язку з не проходженням фізичної ідентифікації.
Проте, як вбачається з зазначених вище норм права, що регулюють спірні правовідносини та правильно встановлено судом першої інстанції, призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера, виплата вказаної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на неї має особа, яка здійснила таке поховання.
Жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, які здійснили поховання пенсіонера, якому з тих чи інших підстав за життя призупинено виплату пенсії, Закон №1058-IV не містить.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач виконав усі умови, визначені Законом № 1058-IV та Порядком № 22-1, у зв`язку із чим підстави для відмови у виплаті спірної допомоги у відповідача відсутні та наявні підстави для задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, враховуючи те, що відповідач не зазначає яку саме норму матеріального права порушено судом першої інстанції, які обставин, що мають значення для справи не було з`ясовано судом першої інстанції та в чого полягає невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі №160/35692/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 10 червня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов