ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2026 Справа № 917/2356/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А. В., за участю представника позивача за первісним позовом - Дубчака С. Є., представника відповідача за первісним позовом - Ковальова Д. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за первісною позовною заявою Акціонерного товариства "УКРНАФТА", провул. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053
до відповідача Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА", вул. Буровиків, 8, м. Полтава, 36034
про стягнення 254 100,00 грн,
та за зустрічною позовною заявою
Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА", вул. Буровиків, 8, м. Полтава, 36034
до відповідача Акціонерного товариства "УКРНАФТА", провул. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053
про стягнення 845 938,19 грн
ВСТАНОВИВ:
25.12.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "УКРНАФТА" до відповідача Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА" про стягнення штрафу у розмірі 254 100,00 грн за порушення строку поставки товару за договором про закупівлю №13/747- МТР/25 від 14.02.2025 року (вх. №. 2458).
Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасною поставкою автобуса за договором про закупівлю №13/747- МТР/25 від 14.02.2025 року.
Як докази до позову позивач додав копії договору від 14.02.2025 №13/747-МТР/25 з додатками №№1, 2, видаткових накладних від 20.03.2025 №№00000014, 00000015, 00000016, від 30.06.2025 №23, листа Постачальника від 12.06.2025 №12/06 та сертифіката ТПП від 11.06.2025 №5300-25-0974. 
Також 25.12.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказу сплати судового збору - платіжної інструкції № 120891УГ25 від 19.12.2025 року.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 року призначення судді не відбулось у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.
За результатами автоматизованого розподілу 12.01.2026 року судової справи № 917/2356/25 між суддями справу передано на розгляд судді Тимощенко О. М.
Ухвалою від 15.01.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
16.01.2026 року до суду через систему "Електронний суд" від ПрАТ "НАФТОАВТОМАТИКА" надійшла зустрічна позовна заява до АТ "УКРНАФТА" про стягнення пені у розмірі 845 938,19 грн у зв`язку з несвоєчасною оплатою за поставлений товар за умовами договору про закупівлю №13/747- МТР/25 від 14.02.2025 року (вх. 65/26, арк. справи 34-67 ).
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за зустрічним позовом здійснив оплату за поставлений товар з порушенням строків, встановлених договором про закупівлю №13/747- МТР/25 від 14.02.2025 року.
До зустрічного позову як докази додано копії Витягу з ЄДРПОУ, Договору про закупівлю №13/747-МТР/25 від 14.02.2025, рахунків та видаткових накладних на підтвердження поставки Товару, платіжних інструкцій на підтвердження прострочення сплати за поставлений Товар, вимоги та докази направлення.
Ухвалою від 20.01.2026 року суд прийняв зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА" до Акціонерного товариства "УКРНАФТА" про стягнення пені у розмірі 845 938,19 грн у зв`язку з несвоєчасною оплатою за поставлений товар за умовами договору про закупівлю №13/747- МТР/25 від 14.02.2025 року (вх. № 65/26 від 16.01.2026 року), об`єднав зустрічну позовну заяву з первісним позовом в одне провадження, суд ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 19.02.2026 року на 10:00 год.
02.02.2026 року від Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА" надійшов відзив на первісну позовну заяву (вх №1242, арк. справи 74-77), згідно якого відповідач зазначив, що ним було належним чином підтверджено настання форс-мажорних обставин, а саме: Сертифікатом Торгово-промислової палати України №5300-25-0974 від 11.06.2025. У сертифікаті визначено дату початку форс-мажорних обставин — 27.03.2025; Зазначені обставини мали безпосередній вплив на можливість своєчасного виготовлення та поставки транспортного засобу. Прострочення поставки відбулося не з вини відповідача, а внаслідок об`єктивних обставин, що не залежали від його волі, що підтверджено сертифікатом ТПП. Таким чином, на думку відповідача, відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій.
09.02.2026 року від АТ "УКРНАФТА" надійшла відповідь на відзив (вх. № 1654, арк. справи 86-87), Позивач за первісним позовом вказав, що постачальник у відзиві на позов підтверджує, що повідомив АТ «Укрнафта» листом від 12.06.2025 №12/06 (отримано АТ «Укрнафта» по електронній пошті 13.06.2025), про настання обставини непереборної сили, до якого додав сертифікат ТПП від 11.06.2025 №5300-25-0974. При цьому, відповідно до вказаного сертифікату ТПП датою початку форс мажорних обставин визначено 27.03.2025. Згідно з п.9.6 Договору неповідомлення або невчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор), позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Таким чином, недотримання п.9.4 Договору спричиняє застосування п.9.6 Договору з відповідними негативними наслідками для сторони, що порушила умови Договору (своє зобов`язання повідомити про настання форс-мажору протягом п`яти днів). Причинно-наслідковий зв`язок невиконання зобов`язання щодо вчасної поставки та дія форс-мажору, про який АТ «Укрнафта» всупереч умовам Договору було повідомлене напередодні поставки, крім висновку ТПП, іншими доказами Відповідач не підтвердив. Враховуючи наведене, АТ «Укрнафта» просило задовольнити позов в повному обсязі.
09.02.2026 року до суду від представника АТ "УКРНАФТА" - Дубчака С. Є. надійшла заява про його участь в судовому засіданні 19.02.2026 року по справі № 917/2356/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №1654), яка задоволена ухвалою від 10.02.2026 року.
Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 19.02.2026 року судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 17.03.2026 року до 10:00 год.
В судовому засіданні 17.03.2026 року суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 21.04.2026 року на 10.00 год.
Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 21.04.2026 року судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 19.05.2026 року до 11:00 год.
В судовому засіданні 19.05.2026 року представники учасників справи підтримали свої вимоги та заперечення. 
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
В судовому засіданні 19.05.2026 року за результатами розгляду справи суд згідно ст. 240 ГПК України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Між Приватним акціонерним товариством «НАФТОАВТОМАТИКА» (далі – відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «УКРНАФТА» (далі Покупець, відповідач за зустрічним позовом, позивач за первісним позовом) укладено договір від 14.02.2025 №13/747-МТР/25 ( Договір, арк. справи 4-10) з додатками №№1, 2 до нього, відповідно до умов якого ПрАТ «НАФТОАВТОМАТИКА» зобов`язалося виконати чотири автобуси вахтові ФПВ-54424, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити такий Товар на умовах цього Договору (п.1.1 Договору та таблиця Додатку №1). 
При укладенні Договору сторони, зокрема, узгодили наступне: 
- загальна сума Договору становить 20 328 000,00 грн (двадцять мільйонів триста двадцять вісім тисяч гривень 00 копійок) з ПДВ. Тобто вартість одного автомобіля становить 5 082 000,00 грн з ПДВ ( п.3.2 Договору);
- пунктом 4.2. Договору визначено умови оплати, згідно яких Розрахунок за весь Товар здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень);
- умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020», місце, умови та строки поставки визначаються у Специфікації до даного Договору ( п.5.1 Договору);
- Згідно з Додатком №1 (Специфікація) до Договору умови поставки - DDP – склад покупця. Транспортні витрати по доставці товару в місце призначення включені в ціну товару;
- право власності та ризики на Товар переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання Сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття всіх зауважень) згідно з умовами даного Договору. При цьому, товарно-транспортні накладні про приймання Товару не є документами, що свідчать про прийом Товару (п.5.7 Договору); 
- відповідно до Специфікації (Додатку №1 до Договору від 14.02.2025 термін поставки Товару 120 (сто двадцять) календарних днів з моменту підписання Договору (тобто по 14.06.2025 включно).
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Як з`ясовано судом, відповідно до умов спірного договору період здійснення поставки товару: з дати укладання договору до 14.06.2025 року включно.
З поданих доказів (арк. справи 11-13) вбачається, що постачальник поставив покупцю три автобуси вчасно, що підтверджується видатковими накладними від 20.03.2025 №00000014 (підписана АТ «Укрнафта» 29.04.2025), від 20.03.2025 №00000015 (підписана АТ «Укрнафта» 29.04.2025), від 20.03.2025 №00000016 (підписана АТ «Укрнафта» 29.04.2025).
Один автобус був поставлений з простроченням, що підтверджується видатковою накладною від 30.06.2025 №23, яка підписана АТ «Укрнафта» 04.07.2025 року (арк. справи 14), чим порушено п.5.1 Договору, Додатку №1 до Договору. 
Отже, з урахуванням строку поставки товару та фактичного виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язання з поставки товару, судом з`ясовано, що відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання.
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п.7.1 Договору при недотриманні Постачальником строків поставки Товару, Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% вартості несвоєчасно поставленого Товару за прострочення до 30 днів та 10% вартості несвоєчасно поставленого Товару за прострочення 30 днів і більше. 
Сума штрафних санкцій за порушення Договору становить 5 082 000,00 грн. (вартість одного автомобіля) х 5% = 254 100,00 грн. 
Суд критично оцінює посилання ПрАТ «Нафтоавтоматика» на наявність форс-мажорних обставин, як на підстав для звільнення його від відповідальності. 
За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (пункт 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.
Форс-мажорними обставинами (обставина ми непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 в справі №904/3886/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).
У постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 Верховний Суд зазначив, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" зазначив, що:
- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;
- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;
- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.
Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 14 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з частиною першою статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22, від 07.06.2023 у справі №906/540/22, від 15.06.2023 у справі №910/8580/22, від 29.06.2023 у справі №922/999/22 та від 13.12.2023 у справі №922/193/23).
У пунктах 75-77 постанови від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала таке: "Тобто сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати. Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".
У постанові від 23.03.2023 у справі №920/505/22 Верховний Суд зазначив, що судам необхідно встановити, зокрема, чи дотримався відповідач порядку повідомлення позивача про існування форс-мажорних обставин, а також встановити наслідки такого повідомлення/неповідомлення; у випадку встановлення несвоєчасного повідомлення/неповідомлення з`ясувати чи існували об`єктивні перешкоди щодо здійснення такого повідомлення та чи були вони безпосереднім наслідком дії форс - мажорних обставин.
Так, відповідно до пп.9.4.1 Договору Сторона, що має намір посилатися на обставини непереборної сили (форс-мажор), зобов`язана невідкладно, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів із дня настання таких обставин та їхнього впливу на можливість виконання зобов`язань за Договором, письмово повідомити про це іншу Сторону. Повідомлення направляється цінним листом з описом вкладення і повідомленням про вручення та має містити інформацію про обставини непереборної сили (форс-мажор) з обґрунтуванням їхнього впливу на можливість виконання зобов`язань за Договором, а також орієнтовний період їхньої дії/впливу. У випадку об`єктивної неможливості направити повідомлення іншій Стороні у порядку, встановленому п.9.4 Договору, Сторона невідкладно, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів із дня настання таких обставин та їхнього впливу на можливість виконання зобов`язань за Договором, надсилає таке повідомлення із застосуванням технічних засобів миттєвого зв`язку (телеграма, факсограма, електронна пошта, тощо). Надсилання повідомлення у таких спосіб не звільняє Сторону від обов`язку подальшого направлення письмового повідомлення іншій Стороні у порядку, передбаченому цим Договором. 
Матеріали справи свідчать, що листом від 12.06.2025 №12/06 ( отримано АТ «Укрнафта» по 13.06.2025року) постачальник повідомив АТ «Укрнафта» про настання обставини непереборної сили, до якого додав сертифікат ТПП від 11.06.2025 №5300-25-0974. Відповідно до вказаного сертифікату ТПП дата початку форс-мажорних обставин визначено 27.03.2025 (арк. справи 16-18).
Отже, ПрАТ «Нафтоавтоматика» повідомило про настання обставини непереборної сили (форс-мажор) з порушенням строку, встановленого пп.9.4.1 Договору.
Згідно з п.9.6 Договору неповідомлення або невчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор), позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.
Крім того, суд враховує, що Сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин.   Сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.   Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.   У разі наявності певних обставин (фор-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами відповідно до ст. 86 ГПК України. Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку (постанови КГС ВС від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16; від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18; від 25.11.2021 у справі № 905/55/21; від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17; від 07.06.2023 у справі № 912/750/22; від 07.06.2023 у справі № 906/540/22; від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22; від 29.06.2023 у справі № 922/999/22; від 05.12.2023 у справі № 917/1593/22).
Жодних інших доказів наявності форс-мажорних обставин, окрім сертифікату ТПП, відповідач за первісним позовом не надав суду.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом. 
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем за первісним позовом витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Стосовно вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 3.2. Загальна сума Договору становить 20 328 000,00 грн. (двадцять мільйонів триста двадцять вісім тисяч гривень 00 коп.), у тому числі ПДВ (20%) – 3 388 000,00 грн. (три мільйони триста вісімдесят вісім тисяч гривень 00 коп.). 
Як вже зазначав суд вище, ПрАТ «Нафтоавтоматика» поставило ПАТ «Укрнафта» чотири автобуса, що підтверджується видатковою накладною №00000014 від 20.03.2025 (підписана представником Покупця 29.04.2025), видатковою накладною №00000016 від 20.03.2025 (підписана представником Покупця 29.04.2025), видатковою накладною №00000015 від 20.03.2025 (підписана представником Покупця 29.04.2025) та видатковою накладною №23 від 30.06.2025 (підписана представником Покупця 04.07.2025).
Пунктом 4.2. Договору визначено умови оплати, згідно яких Розрахунок за весь Товар здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).
Оскільки 04.07.2025 року була здійснення остання поставка Товару за Договором (дата підписання видаткової накладної №23 від 30.06.2025), відтак 02.08.2025 є граничним строком сплати Постачальником за поставлений Товар.
У статтях 525, 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
З платіжних інструкцій, залучених до матеріалів справи (арк. справи 53-55) вбачається, що ПАТ «Укрнафта» здійснило оплату поставленого товару за Договором з порушенням строку, встановленого п. 4.2 Договору, а саме: 16.09.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 25.09.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 02.10.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 09.10.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 23.10.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 30.10.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 06.11.2025 року сплачено 1000000,00 грн., 13.11.2025 року сплачено 2000000,00 грн., 20.11.2025 року сплачено 2000000,00 грн., 27.11.2025 року сплачено 9328000,00 грн.
05.12.2025 засобами електронного зв`язку позивачем за зустрічним позовом направлено вимогу за вих.№128 від 05.12.2025 відповідачу із вимогою сплатити пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, яку останній залишив без реагування (арк. справи 56-57).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 7.4. даного Договору у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань Покупцем, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1% за кожень день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Приватним акціонерним товариством «НАФТОАВТОМАТИКА» нараховано та заявлено до стягнення за зустрічним позовом з АТ «Укрнафта» пеню за період з 04.08.2025 року по 27.11.2025 року в сумі 845938,19 грн.
АТ «Укрнафта» контррозрахунку пені не надала суду. 
Судом перевірено розрахунок пені, встановлено, що позивачем за зустрічним позовом при розрахунку пені не враховано положення ч.5 статті 254 ЦК України, а саме - якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Крім того, ПрАТ «НАФТОАВТОМАТИКА» помилково враховано дні часткових проплат як день прострочення. 
Судом здійснено перерахунок пені, за розрахунками суду розмір пені, що підлягає стягненню з АТ «Укрнафта» становить 771 364,97 грн. 
Факт здійснення оплати з порушенням строку відповідачем за зустрічним позовом не спростовано. 
На підставі вищенаведеного та поданих доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічного позову та наявність підстав для його задоволення.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем за зустрічним позовом витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Задовольнити первісний позов Акціонерного товариства "УКРНАФТА".
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА" (вул. Буровиків, 8, м. Полтава, 36034, код ЄДРПОУ 00142970) на користь Акціонерного товариства "УКРНАФТА" (провул. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 00135390) 254 100,00 грн штрафу та 3 049,20 грн судового збору.
3. Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА" задовольнити частково.
4. Стягнути з Акціонерного товариства "УКРНАФТА" (провул. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 00135390) на користь Приватного акціонерного товариства "НАФТОАВТОМАТИКА" (вул. Буровиків, 8, м. Полтава, 36034, код ЄДРПОУ 00142970) 771 364,97 грн пені та 9 256,38 грн судового збору.
5. В іншій частині зустрічного позову відмовити.
Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 25.05.2026 року 

Суддя Тимощенко О.М.