ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3090/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач-2) про визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу під час загальної мобілізації до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу ОСОБА_1 та його направлення для проходження військової служби під час загальної мобілізації до військової частини НОМЕР_1 ; визнання протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо призову на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 щодо призову на військову службу солдата запасу ОСОБА_1 з 30.12.2025 та зарахування до списків особового складу, на всі види забезпечення і призначення на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 шляхом виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та скасувати всі інші накази на переміщення/переведення щодо ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.12.2025 ОСОБА_1 перебуваючи у статусі «призовник» (25 років йому виповнилось 20.12.2025), прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою проходження ВЛК та подальшого подання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як викладач ФКТБП ВНУ імені Л.Українки, яким він є з 2024 року (розмір ставки 1,2 ). В статусі порушника військового обліку не перебував, військово-облікові дані уточнив вчасно. 26.12.2025 статус ОСОБА_1 був змінений з «призовник» на «військовозобов`язаний». 
28.12.2025 позивачем було сформоване направлення на ВЛК. Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК, позивач, маючи право на відстрочку, надав довідку ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» про прийняття на посаду та розмір ставки 1,2 на посаді викладача від 28.12.2025 №05 25/1513, наказ директора ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» «Про продовження трудових відносин» від 23.06.2025 №80-ос, наказ директора ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» «Про призначення ОСОБА_1 » від 30.07.2024 №115-ос, військово обліковий документ, диплом магістра, проте, вказані документи представником ІНФОРМАЦІЯ_4 ігнорувались. Як вказує представник позивача, 30.12.2025 позивач після доставлення його з ВЛК до приміщення казарми, неодноразово намагався подати заяву на відстрочку через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, однак в системі відображалась технічна помилка, подача заяви на відстрочку була унеможливлена. 
В подальшому, відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» солдат ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та відправлений до в/ч НОМЕР_1 . 
Також представник позивач звертає увагу, що ОСОБА_1 контракт на проходження військової служби не укладав, що вказує на грубе порушення процедури мобілізації, встановленої частиною четвертою статті 23 Закону №3543-XII, якою унормовано, що особи, зазначені у пунктах 1-5 частини третьої цієї статті (включно наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки. У зазначений період такі особи можуть бути прийняті на військову службу за контрактом. 
Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення з 30.12.2025 на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони в/ч НОМЕР_1 , і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. 
Позивач вважає, що він не міг бути призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до чинного законодавства, оскільки відповідач-1 проігнорував надані позивачем документи на підтвердження наявності у нього права на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до настання негативних наслідків – мобілізації за призовом на військову службу. Незважаючи на те, що позивач був в статусі «військовозобов`язаного», подача ним заяви на відстрочку була унеможливлена, оскільки застосунок «РЕЗЕРВ+» видавав технічну помилку. Крім того, до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Відповідач-1 повинен був і мав можливість з`ясувати, чи дійсно позивач має право на відстрочку від призову та надати можливість Позивачу оформити відстрочку від призову на військову службу через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки факт наявності такої підстави є обставиною, яка виключає можливість призову особи на військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно з абзацом дев`ятим пункту 60 Порядку №560. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Проте, всупереч положенням правових норм, позивача протиправно мобілізовано до лав ЗСУ та протиправно зараховано до списків особового складу військової частини відповідача-2. Позаяк, мобілізація проведена з грубим порушенням чинних нормативно-правових актів, і така підстава для звільнення з військової служби законами не передбачена, то накази відповідачів є протиправними і належать до скасування, а позивач підлягає звільненню з військової служби. 
З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
02.04.2026 Відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про взяття на військовий облік військовозобов`язаних» №231-ОД від 26.12.2025, ОСОБА_1 , 2000 р. н., був переданий на військовий облік військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що в грудні 2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та в ході уточнення військово-облікових даних був направлений для проходження ВЛК, за результатом якого був визнаний придатним до військової служби. Оскільки станом на 30.12.2025 позивач не користувався і не оформляв право на відстрочку згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підлягав призову на військову службу по мобілізації. Відтак, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 ОСОБА_1 був призваний на військову службу та був відправлений в розпорядження в/ч НОМЕР_1 . 
Відповідач-1 також зазначив, що пунктом 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії відповідного ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Однак, станом на 30.12.2025 жодних заяв про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від ОСОБА_1 не надходило. 
Оскільки в позивача не було належним чином оформленої відстрочки від призову на військову службу, підстав для задоволення позову немає.
В письмових запереченнях на відзив ІНФОРМАЦІЯ_4 , представник позивача не погоджується з позицією відповідача-1 з підстав, викладених в позовній заяві.
Крім того, вказує, що з гідно частини 1 статті 22 Закону 3543-XII, а також частини 10 статті 1 Закону 2232-XII, громадяни зобов`язані прибувати (з`являтись) до ТЦК лише за викликом. В свою чергу ІНФОРМАЦІЯ_2 до відзиву на позовну заяву жодної повістки (як на проходження ВЛК, так і на уточнення облікових даних чи призов на військову службу по мобілізації) не надав, оскільки повістки позивачу не вручались. Згідно частини 3 статті 22 Закону 3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ТЦК у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ТЦК) або у строки, визначені командирами військових частин. За відсутності передбачених ч. 3 статті 22 Закону №3543-XII документів, якими визначені конкретні місце та строки необхідної (обов`язкової) явки військовозобов`язаного до військової частини або збірного пункту, у позивача не виникав обов`язок прибувати до ТЦК, а також обов`язок вибути до відповідного збірного пункту або військової частини, його не могло бути примушено до вчинення таких дій. ІНФОРМАЦІЯ_2 повістки для уточнення військово-облікових даних, повістки на відправку не надав, Позивач з довідкою ВЛК не був ознайомлений. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою подачі документів на відстрочку від призову на військову службу п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, як викладач ФКТБП ВНУ імені Л.Українки, яким він є з 2024 року (розмір ставки 1,2 ). Вказані відомості Відповідач-1 мав можливість отримати з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (реєстр «Оберіг»), який містить дані про військовозобов`язаних громадян України з різних реєстрів. 30.12.2025. Позивач після доставлення його з ВЛК до приміщення казарми, неодноразово намагався подати заяву на відстрочку через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, але в системі відображалась технічна помилка, подача заяви на відстрочку була унеможливлена. 
Щодо оскаржуваного витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в якому зазначено, що солдат ОСОБА_2 призваний на військову службу по мобілізації та відправлений до в/ч НОМЕР_1 , відповідач- 1 підтверджує, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації і контракт з в/ч НОМЕР_1 не укладав, що свідчить про грубе порушення процедури мобілізації, встановленої частиною 4 статті 23 Закону №3543-XII, В спірному випадку, позивач мав легітимні очікування щодо того, що оскільки він має підстави для відстрочки та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, але й щодо забезпечення дотримання Відповідачами встановлених Порядком №560 заборон на направлення позивача для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та його призову та подальшої мобілізації. Оскільки протиправні дії не можуть спричиняти правомірних наслідків, у зв`язку із цим також підлягає скасуванню наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 в частині зарахування Позивача до списків особового складу. В свою чергу, відсутність у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» такої підстави для звільнення з військової служби як скасування наказів на призов особи на військову службу та зарахування до складу військової частини є виключно свідченням того, що законодавець при прийнятті зазначеної норми виключав можливість проходження військової служби особою, яка мобілізована до складу Збройних Сил України з грубими порушеннями вимог законодавства. Скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 в частині, що стосується зарахування позивача до складу військової частини, та наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 в частині призову позивача на військову службу є ефективним засобом захисту порушених прав позивача, оскільки, в іншому випадку права позивача не будуть захищені, що не відповідає завданню адміністративного судочинства.
У відзиві на позовну заяву, поданому в/ч НОМЕР_1 , представник відповідача-2 заперечує щодо заявлених позовних вимог. Свої заперечення обгрунтовує тим, що 30.12.2025 гр. ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 №1992 та для проходження подальшої військової служби відправлений в розпорядження в/ч НОМЕР_3 . Оскільки даний наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 був чинним та підлягав виконанню, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2025 №375 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , ВОС-103061А. 
При цьому вказує, що поведінка відповідача-2, що виразилась у винесенні наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення його на посаду згідно штату, є похідною від первинних дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , які оскаржуються межах даного позову. За наявності чинного наказу №1992, останній вдповідачем-2 було прийнято для виконання. При цьому, правомірність дій суб`єкта владних повноважень – в/ч НОМЕР_1 в рамках даної справи оцінюється на момент їх вчинення, тобто на 30.12.2025. Коли Відповідач-2 (військова частина) зараховував ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини, він діяв у повній відповідності до чинного на той момент наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», яким Позивача призвано на військову службу та направлено до в/ч НОМЕР_1 .
З наведених підстав відповідач-2 вважає свої дії правомірними, а наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 про зарахування ОСОБА_1 в списки особового складу в/ч НОМЕР_1 , таким, що не підлягає скасуванню.
У відповіді на відзив в/ НОМЕР_4 , представник позивача заперечила його аргументи з підстав, аналогічно тим, що викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити.
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 20.02.2024 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 за своїм зареєстрованим місцем проживання в статусу «призовник»; з 26.12.2026 – у статусі «військовозобов`язаний».
Позивач згідно наказу директора ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» «Про призначення ВЕЛЕМЦЯ П.О.» від 30.07.2024 №115-ос, наказу директора ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» «Про продовження трудових відносин» від 23.06.2025 №80-ос, довідки ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л. Українки» про прийняття на посаду від 28.12.2025 №05-25/1513, працює на посаді викладача, розмір ставки 1,2.
28.12.2025 ОСОБА_1 сформував направлення на ВЛК та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК.
За результатами медичного огляду на підставі статті графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний придатним до військової служби, про що свідчить довідка ВЛК від 30.12.2025 №2025-1230-1151-2421-0.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, маючи право на відстрочку від призову, позивач 30.12.2025 неодноразово намагався подати заяву на відстрочку через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, однак в системі відображалась технічна помилка, подача заяви на відстрочку була унеможливлена. 
Крім того, як зазначено представником позивача в позовній заяві, 28.12.2025, прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивачем начальнику ТЦК були надані довідка ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» про прийняття на посаду та розмір ставки 1,2 на посаді викладача від 28.12.2025 №05-25/1513, наказ директора ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» «Про продовження трудових відносин» від 23.06.2025 №80-ос, наказ директора ВСП «ФКТБП ВНУ імені Л.Українки» «Про призначення ВЕЛЕМЦЯ П.О.» від 30.07.2024 №115-ос, військово обліковий документ, диплом магістра з метою оформлення відстрочки від призову, які були проігноровані.
В подальшому, відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» солдат ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та відправлений в розпорядження в/ч НОМЕР_1 (а. с. 30).
На підставі поіменного списку №11710 від 30.12.2025 позивач був направлений до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби.
Згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 солдата запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з 30.12.2025 на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а. с. 32).
Вважаючи наказ відповідача-1 про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та наказ в/ч НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни України відбувають військову службу відповідно до закону.
У відповідності до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан. Надалі воєнний стан був продовжений. На час розгляду справи воєнний стан триває.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, що проводиться на всій території України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, повноваження та відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів установлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ).
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до абзацу вісімнадцятого частини першої статті 1 Закону України «Про оборону» до органів військового управління належать, у тому числі, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). 
Кабінет Міністрів України 23.02.2022 постановою №154 затвердив Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення №154), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якого встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). 
Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). 
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. 
Так, згідно з пунктом 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки. 
Частиною 4 статті 23 Закону №3543-XII передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1-5 частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом. 
Отже, наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки, проте, можуть бути прийняті на військову службу за контрактом. 
За приписами частин 7, 8 статті 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. 
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначений Кабінетом Міністрів України та затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).
Відповідно до абзаців першого, п`ятого пункту 6 Порядку №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.
За приписами абзацу одинадцятого пункту 15 Порядку №560 оформлення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період покладається на керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Отже, виконання законодавства з питань військового обліку, мобілізаційної підготовки та мобілізації, в тому числі призову на військову службу під час мобілізації та перевірки підстав для надання відстрочки від призову та її оформлення, покладається на ТЦК та СП (крім відносно тих військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в органах СБУ, розвідувальних органах України).
Згідно з пунктами 56, 57 Порядку №560 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації). 
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку. 
Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються. 
Пунктом 58 Порядку №560 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5 , військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Тобто, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
При цьому, суд зауважує, що формулювання «особисто подають», використане в зазначеній нормі, не означає обов`язку військовозобов`язаного особисто прибути до ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки від призову. Така заява може бути надіслана засобами поштового зв`язку або електронним шляхом.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Згідно з додатком 5 до Порядку №560, щодо наукових і науково-педагогічних працівників закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічних працівників закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти за умови, що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки, документами, що підтверджують право на відстрочку є: довідка закладу освіти або наукової установи (організації) про займану посаду за основним місцем роботи та розмір частки ставки під час оплати праці, диплом про науковий ступінь. 
На підставі пункту 59 Порядку №560 за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У разі виявлення шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних відсутності у військовозобов`язаного законних підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлену автоматично, така відстрочка підлягає автоматичному скасуванню. 
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. 
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних. 
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. 
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови. 
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі. 
У разі позитивного рішення комісії відомості щодо надання відстрочки (строк відстрочки та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку) протягом одного дня з дати прийняття такого рішення вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відображаються в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а не пізніше двох днів з дати прийняття такого рішення заявникові повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, та видається роздрукований (оновлений) військово-обліковий документ, сформований відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 (Офіційний вісник України, 2024 р., №49, ст. 2978), або довідка за формою згідно з додатком 6 (для військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів). 
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки заявникові (у тому числі військовозобов`язаному СБУ або розвідувальних органів) не пізніше ніж на наступний робочий день з дати прийняття такого рішення повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, за формою згідно з додатком 7 .
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, поданої через центр надання адміністративних послуг, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє відповідному центру надання адміністративних послуг та надсилає заявникові повідомлення про відмову у наданні відстрочки (додаток 7) на зазначену у заяві адресу електронної пошти.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних. 
Тобто, суд зауважує, що відповідно до абзацу першого пункту 63 Порядку №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до дванадцяти місяців відповідно до висновку ВЛК, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) ВЛК.
Оскільки згідно пункту 1 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, відтак саме до повноважень відповідача-1 належить оформлення відстрочок від призову під час мобілізації для військовозобов`язаних, які проживають на території відповідного району. 
З встановлених обставин слідує, що відповідач-1, здійснюючи втручання в право позивача на отримання відстрочки, унеможливив подачу ОСОБА_1 заяви на відстрочку.
Окрім цього, як встановлено судом, відповідач-1 не досліджував наявні обставини та подані позивачем документи на підтвердження наявності у нього права на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз. 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», хоча мав розширений автоматизований доступ до державних реєстрів через систему «Оберіг», що дозволяє отримувати особисті дані про військовозобов`язаних: ПІБ, місце проживання, фото, сімейний стан, дані про роботу, освіту та стан здоров`я, перетин кордону та інші, що призвело до настання негативних наслідків, а саме мобілізації позивача за призовом на військову службу. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, усі спроби позивача, який був в статусі «військовозобов`язаного», подати заяви на відстрочку від призову була унеможливлена, оскільки за стосунок «РЕЗЕРВ+» видавав технічну помилку. Тобто вказана обставина не залежала від волі позивача, при цьому ним неодноразово вчинялись дії щодо подання заяви на оформлення відстрочки в електронному варіанті.
Отже, судом установлено, що станом на 30.12.2025 на момент направлення позивача на медичний огляд ВЛК та станом на день прийняття оскаржуваних наказів 30.12.2025 позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період в силу прямої заборони, встановленої в абзаці дев`ятому пункту 60 Порядку № 560.
Додатково суд звертає увагу, що частиною четвертою статті 23 Закону №3543-ХІІ передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1-5 частини третьої цієї статті, у зазначений період (тобто під час мобілізації) можуть бути прийняті на військову службу за контрактом. Натомість матеріалами справи встановлено та відповідачами у відзиві підтверджено, що позивач був призваний на військову службу саме під час мобілізації.
Відповідач-1 не надав суду доказів вжиття заходів для перевірки обставин, повідомлених позивачем, щодо звернення останнього із заявою про надання відстрочки від призову. Водночас, на переконання суду, відповідач-1 повинен був і мав можливість з`ясувати, чи дійсно ОСОБА_1 звертався із такою заявою, оскільки факт звернення та розгляду заяви про відстрочку є обставиною, яка виключає можливість призову особи на військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно з абзацом дев`ятим пункту 60 Порядку №560.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд вважає, що відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуваний наказ від 30.12.2025 №1992, у частині призову ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації не дотримався вищенаведених критеріїв до рішення суб`єкта владних повноважень. Відтак наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025. №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та його направлення для проходження військової служби під час загальної мобілізації до в/ч НОМЕР_1 , не був прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Суб`єктом владних повноважень не було використано повноваження з метою, з якою такі повноваження надано. Такий наказ не був прийнятий обґрунтовано та розсудливо, оскільки відповідачем-1 не було вжити всіх дій, які він повинен був і міг вчинити для з`ясування всіх обставин, що мали значення для прийняття наказу.
На переконання суду, відповідачем-1 у порядку статті 77 КАС України не доведено правомірності наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025. №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», яким позивача призвано на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 . 
Більше того, такий наказ прийнятий відповідачем-1 з грубим порушенням вимог Положення №560.
За таких обставин права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд зазначає, що скасування рішення суб`єкта владних повноважень не потребує в подальшому визнання протиправними дій, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних в частині визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 щодо призову на військову службу солдата запасу ОСОБА_1 з 30.12.2025 та зарахування його до списків особового складу, на всі види забезпечення і призначення на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони в/ч НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
Оскільки позивач має статус військовослужбовця, то на нього поширюються вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232).
Підстави для звільнення з військової служби у період воєнного стану, встановлені пунктом другим частини четвертої статті 26 Закону №2232, а саме: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на підставах:
- за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
- за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
- у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
- через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
- у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
- у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
- у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що для звільнення військовослужбовця зі служби у період воєнного стану такої підстави, як порушення порядку призову громадян по мобілізації немає.
Тобто, якщо громадянина призвано на військову службу по мобілізації із порушенням вимог закону, то в подальшому, після зарахування такого до списків особового складу військової частини, військовослужбовець продовжує проходити службу і не має можливості подати рапорт про звільнення у зв`язку із порушенням порядку призову по мобілізації, оскільки така підстава для звільнення законом не встановлена.
Фактично військовослужбовець, у даному випадку, позбавлений права захисту, що суперечить принципам верховенства права і нівелює ефективність судового захисту як гарантії конституційних прав.
Суд вважає, що наведений закон у частині встановлених підстав для звільнення з військової служби у період воєнного стану містить прогалини.
Зазначене підтверджується також тим, що з метою усунення цієї прогалини, Верховній раді України подано на розгляд проект Закону України від 03.06.2025 №13345, яким пропонується внести зміни до частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», доповнивши її окремою підставою для звільнення з військової служби у воєнний час - набрання законної сили судовим рішенням, яким визнано протиправним призов під час мобілізації.
За наведених обставин, позаяк судом встановлено, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 в частині призову ОСОБА_1 визнаний судом протиправним, то, відповідно, прийнятий на підставі такого наказу наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2025 №375 щодо зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , також є протиправним та підлягає скасуванню.
Зважаючи на очевидну протиправність оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії, який хоч і вичерпує дію фактом виконання, його скасування, на переконання суду, не порушить стабільності публічно-правових відносин та принцип правової (юридичної) визначеності. А навпаки, вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій територіальним центром комплектування та соціальної підтримки під час мобілізації військовозобов`язаних осіб, які мають правом на відстрочку від призову під час мобілізації та перебувають на етапі її оформлення.
Суд звертає увагу, що організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. 
Водночас, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець. 
Визнання протиправним та скасування наказу про призов громадянина України на військову службу під час мобілізації має своїми правовими наслідками: зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного; протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), що пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказ про призов. 
Зазначений підхід передбачає автоматичну оцінку наступних рішень суб`єктів по всьому ланцюгу правовідносин безпосередньо пов`язаних між собою, як похідних від первинного рішення, з якого всі наступні слідують, незважаючи навіть на правомірну поведінку учасників відносин, залучених на реалізацію такого протиправного рішення.
Юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.
У той же час, надаючи оцінку позовній вимозі зобов`язального характеру щодо звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, ураховуючи попередні висновки суду про відсутність законних підстав для мобілізації позивача, суд уважає за необхідне зобов`язати в/ч НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_3 з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Суд зазначає, що у цій справі повноваження відповідача-2 не є дискреційними, оскільки у даному випадку є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень звільнення позивача з військової служби. А тому ця позовна вимога також підлягає задоволенню.
При цьому, суд повторюється, що скасування рішення суб`єкта владних повноважень не потребує в подальшому визнання протиправними дій, відтак позовні вимоги про визнання протиправним дії в/ч НОМЕР_1 щодо призову на військову службу та зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
При цьому суд ураховує, що за правилами статті 6 КАС України суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Перевіривши обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктами владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку, що вони не відповідають наведеним у частині другій статті 2 КАС України критеріям та принципу «належного урядування», який, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня недбалість (рішення ЄСПЛ у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73).
Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вимогу від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії»).
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України установлено, що суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані учасниками справи, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позов слід задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу ОСОБА_1 та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період до в/ч НОМЕР_1 ; визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2025 №375 щодо призову на військову службу солдата запасу ОСОБА_1 з 30.12.2025 та зарахування до списків особового складу, на всі види забезпечення і призначення на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 шляхом виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога про скасування всіх інших наказів на переміщення/переведення щодо ОСОБА_1 , оскільки заявлені передчасно. Так, на момент звернення до суду з даним позовом, порушене виключно право позивача на призов на військову службу по мобілізації та зарахування його до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 . Доказів переміщення/переведення ОСОБА_1 суду не надано. Відтак, спору щодо переміщення/переведення на час звернення останнього у цій справі до суду не існувало. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання про скасування всіх інших наказів на переміщення/переведення щодо ОСОБА_1 є передчасним.
Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд також зазначає, що відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Отже, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2662,40 грн, що підтверджується квитанціями від 17.02.2026, з відповідачів на користь позивача стягненню не підлягає, а позивач має право звернутися до суду в порядку статті 7 Закону №3674-VI із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2025 №1992 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2025 №375 щодо призову на військову службу солдата запасу ОСОБА_1 з 30.12.2025 та зарахування до списків особового складу, на всі види забезпечення і призначення на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 шляхом виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський