ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/8064/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року (суддя В.В. Науменко) у справі № 340/8064/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому, з урахуванням уточнення, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме протягом 30 календарних днів, починаючи з 09.05.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме протягом 30 календарних днів, починаючи з 09.05.2025, з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не в повній мірі нараховано та виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого 28.01.2025 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до довідки про обставини травми від 18.02.2025 року №405, під час захисту Батьківщини та бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_1 позивач 28.01.2025 року отримав поранення.
Суд першої інстанції вказав, що позивач за період перебування у відпустці для лікування травми за висновком ВЛК та за періоди перебування на стаціонарному лікуванні має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, в зв`язку з травмуванням 28.01.2025, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо не нарахування і не виплати позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме протягом 30 календарних днів, починаючи з 09.05.2025.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що для виплати винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн. згідно постанови КМУ №168 має бути дотримано вимоги, а саме: надання відпустки після тяжкого поранення, тяжкість поранення має бути підтверджена висновком ВЛК. Зауважує, що довідки ВЛК фіксують у спірному випадку відпустку позивача у зв`язку із хворобою, а отже така відпустка не дає право позивачу на винагороду згідно постанови КМУ №168. Наполягає, що його дії в спірному випадку є правомірними, протиправна бездіяльність стосовно позивача відповідачем не допущена.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач призваний на військову службу по мобілізації згідно з Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 та зарахований до списку військової служби в/ч НОМЕР_1 , де перебуває на військовій службі.
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.02.2025, виданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1003, позивач одержав вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин правої гомілки та вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої повіки ліворуч при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу слободи Гончаровка Суджанського району Курської області російської федерації внаслідок застосування противником дрону-камікадзе (типу ЕРУ).
26.09.2025 через представника засобами поштового зв`язку (через ІНФОРМАЦІЯ_1 ) позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 (номер поштового відправлення 2501200129314, згідно з трекінгом «Укрпошти» лист отримано РТЦК та СП 30.09.2025) з проханням виплатити збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду пропорційно дням перебування його у закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).
Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме протягом 30 календарних днів, починаючи з 09.05.2025, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина четверта цієї статті).
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок №260).
Розділ XXXIV Порядку №260 визначає особливості виплати додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Таким чином, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., включаються особи, які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії - за весь час у відпустці.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.02.2025, виданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1003, позивач 28.01.2025 року одержав вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин правої гомілки та вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої повіки ліворуч при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу слободи Гончаровка Суджанського району Курської області російської федерації внаслідок застосування противником дрону-камікадзе (типу ЕРУ).
Згідно змісту довідки ВЛК №2025-0509-1321-5093-0 від 09.05.2025, позивачу було проведено медичний огляд у «Госпітальній ВЛК КНП «КОЛ КОР» та постановлено, що на підставі ст.65 графи ІІ розкладу хвороб позивач потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів. Опис діагнозу – стан після оперативного лікування 25.04.2025 року, Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби.
Проте, за змістом протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0723-103-2820-7 від 23.07.2025 (« 11 Регіональна ВЛК (м.Вінниця)») постановлено, що «Вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин правої гомілки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої повіки ліворуч», отримані 28.01.2025 молодшим сержантом позивачем під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено довідкою про обставини травми, виданою 18.02.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 , в подальшому призвело до: «Наслідків ВТ (28.01.2025) м`яких тканин лівої гомілки у вигляді шкірного рубця. Посттравматичної нейропатії лівого малогомілкового нерву з руховими та сенсорними порушеннями», що підтверджено медичною документацією лікувально-профілактичних закладів МОЗ України. ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання: «Стан після оперативного лікування (25.04.2025): артроскопії лівого колінного суглобу, видалення хондроматозного тіла, взяття кісткового аутотрансплантату з крила лівої клубової кістки, остеотомії лівої великогомілкової кістки, з кістковимаутотрансплантатом, МОС, з приводу лівобічного гонартрозу III ст., хондроматозного тіла верхнього завороту, хондромаляції внутрішніх виростків IV стегнової і великогомілкової кісток, больового синдрому, з тимчасовим порушенням функції», що підтверджено довідкою ВЛК №2025-0509-1321-5093-0 від 09.05.2025, виданою ВЛК КНП «КОЛ КОР». ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанова про причинний зв`язок захворювання згідно довідки ВЛК №2025-0509-1321-5093-0 від 09.05.2025 відмінена.
Отже, визначення у довідці ВЛК №2025-0509-1321-5093-0 від 09.05.2025, якою позивачу визначено потребу у відпустці для лікування, причинного зв`язку захворювання відмінено.
В свою чергу, зміст протоколу №2025-0723-103-2820-7 від 23.07.2025 фактично підтверджує, що позивач отримав 28.01.2025 поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, яке у подальшому прямим наслідком зумовило захворювання позивача (стан після оперативного лікування (25.04.2025)), що також пов`язане із захистом Батьківщини.
Апеляційний суд зауважує, що відмовляти у виплаті згідно постанови КМУ №168 лише через те, що поточний медичний діагноз формулюється як «захворювання», а не «травма», є формальним підходом, що суперечить суті норми - адже причинно-наслідковий зв`язок з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, не перервався та встановлений постановою ВЛК.
Подібний висновок вказано у постанові Верховного Суду від 19.03.2026 року у справі № 600/367/24.
За змістом довідки ВЛК №2025-0820-1003-4505-0 від 21.08.2025, отримана 28.01.2025 року позивачем травма (поранення), що підтверджується змістом довідки відповідача №405 від 18.02.2025 року, відноситься до тяжких за ступенем тяжкості відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370. Скаржником не спростовано, що отримана позивачем 28.01.2025 року травма (поранення) є тяжкою.
Також, відповідачем не заперечується, що позивач відповідно до довідки ВЛК від 09.05.2025 року потребував та перебував у відпустці для лікування 30 днів. Доказів нарахування та виплати позивачу за час перебування у такій відпустці збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди на виконання вимог розділу XXXIV Порядку №260 відповідач до матеріалів справи не подав.
Відтак, керуючись приписам розділу XXXIV Порядку №260, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і не виплати позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме протягом 30 календарних днів, починаючи з 09.05.2025, а також зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме протягом 30 календарних днів, починаючи з 09.05.2025, з урахуванням фактично виплачених сум.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у справі № 340/8064/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 08.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров