ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.05.2026	Справа № 910/14505/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське"
до Акціонерного товариства "Райффайзен банк"
про визнання незаконним та скасування рішення. 

Представники учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Хільчук О.П., довіреність № 380/24 від 19.06.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства "Райффайзен банк" про визнання незаконним та скасування рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані прийняттям відповідачем невмотивованого та необґрунтованого рішення від 14.10.2025 на заяву за вих. № 01-14/09-НП від 14.09.2025 про відмову в застосуванні мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за Кредитним договором № 012/89811/0869850 від 23.07.2020.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.
05.12.2025 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.01.2026.
30.12.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву разом з клопотанням про письмове опитування в порядку ст. 90 ГПК України.
16.01.2026 від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.
16.01.2026 від представника позивача - Яковенка Сергія Михайловича надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 19.01.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 клопотання представника позивача - Яковенка Сергія Михайловича про участь у судовому засіданні, призначеному на 19.01.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів залишено без розгляду.
У судове засідання 19.01.2026 представник позивача не з`явився, представник відповідача з`явився.
У підготовчому засіданні 19.01.2026 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання суд виходив з того, що права Шмигирівського Павла Миколайовича при розгляді даної справи не будуть порушені, оскільки існування відносин поруки між позивачем, вказаною особою та відповідачем не є предметом розгляду у даній справі та не впливають на права та обов`язки Шмигирівського Павла Миколайовича . Більш того, Шмигірівський П.М. є директором товариства відповідача.
За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 16.02.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.
12.02.2026 від представника позивача - Яковенка Сергія Михайловича надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.02.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
У судове засідання 16.02.2026 представники сторін з`явились.
За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 09.03.2026. Зобов`язано позивача надати суду відповіді на запитання, поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України. 
27.02.2026 представником позивача подано заяву свідка та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.
09.03.2026 від представника позивача надійшло клопотання про внесення даних до відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 910/14505/25. Також у вказаній заяві останній просить відкласти розгляд справи, а також розглянути заяву Шмигирівського Павла Миколайовича про залучення його до участі у справі № 910/14505/25, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та задовольнити таку заяву.
У судове засідання 09.03.2026 представники сторін з`явились.
За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 30.03.2026.
16.03.2026 від представника позивача - Хавхун Івана Володимировича надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.03.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 задоволено заяву представника позивача - Хавхун Івана Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
У судове засідання 30.03.2026 представники сторін з`явились.
За результатами розгляду заявлених представниками позивача клопотань про залучення до участі у справі третьої особи, судом відмовлено у їх задоволенні, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності обставин, які у відповідності до ст. 50 ГПК України є підставою для залучення третіх осіб. 
Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.05.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.
06.04.2026 представниками позивача подані заяви про припинення повноважень представників.
У судове засідання 04.05.2026 представник відповідача з`явився, представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на викладене, оскільки неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.
На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 04.05.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 
ВСТАНОВИВ: 

23 липня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (в подальшому змінено найменування на Акціонерне товариство «Райффайзен банк»), (далі - кредитор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новопетрівське» (далі - позичальник, позивач) укладено Кредитний договір № 012/89811/0869850 (далі - Кредитний договір), за умовами якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 3 000 000,00 грн, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором.
Кінцевий термін погашення кредиту - 23.07.2023, або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 Договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за Договором в повному обсязі (п. 1.3 Кредитного договору).
Кредит, згідно з п. 1.4 Кредитного договору, надається позичальнику на придбання посівного комплексу STS MAGIA, 2020 року випуску, згідно Договору купівлі-продажу № 41/47 430 від 20.05.2020, укладеного між позичальником та ТОВ «Техноторг».
Додатком № 1 до Кредитного договору сторонами узгоджено Графік погашення заборгованості.
14 вересня 2025 року засобами поштової служби «Е-ПОСТ» позивач звернувся до Акціонерного товариства «Райффайзен банк» із Заявою вих. № 01-14/09-НП від 14.09.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язання за договором кредиту.
Рішенням Акціонерного товариства «Райффайзен банк» за результатами розгляду фотокопії заяви ТОВ «Новопетрівське» № 01-14/09/НП від 14.09.2025 «Про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту», затвердженим Комітетом з проблемних кредитів АТ «Райффайзен банк», протокол № 188/5/41-129 від 14.10.2025, оскільки фотокопія не містила жодного підпису, АТ «Райффайзен банк» відмовив ТОВ «Новопетрівське» у застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за Кредитним договором № 012/89811/0869850 від 23.07.2020.
Також, Акціонерним товариством «Райффайзен банк» роз`яснено позивачу в своєму рішенні право на оскарження означеного рішення відповідача.
Користуючись правом на оскарження рішення кредитора про відмову у застосуванні мораторію, визначеним п.25 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що згідно опису до листа від 14.09.2025, сформованого сервісом поштових відправлень «Е-ПОСТ», відправником якого є ТОВ «Новопетрівське», вкладенням до поштового листа є перелік наступних документів: заява ТОВ «Новопетрівське» до Банку про застосування мораторію по кредиту, довідка про дохід ТОВ «Новопетрівське» за 2022 2025 роки №02-09/09 нп від 09.09.2025 року, довідка про дохід ТОВ «Новопетрівське» за 2021 рік №01-09/09 нп від 09.09.2025 року, витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №42023230000000108 від 27.02.2023 року про відкриття кримінального провадження за фактом захоплення ТОВ «Новопетрівське» військовими рф, повідомлення Херсонської обласної прокуратури від 28.02.2023 року про початок досудового розслідування кримінального провадження №42023230000000108, сертифікат Торгово-промислової палати від 28.02.2022, скрін-шот з ресурсу «Авторіа» на підтвердження вартості заставної техніки. Сформований опис від 14.09.2025 року містить вкладення листа, зміст якого пронумеровано і відображено в описі за переліком і кількістю аркушів. Першим документом у вкладенні є заява ТОВ «Новопетрівське» за вих. №01-14/09-НП від 14.09.2025, адресована АТ «Райффайзен Банк» - «Про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту». Вказана заява складається з дев`яти пронумерованих аркушів та підписана директором ТОВ «Новопетрівське» - Шмигирівським П.М. Відповідно кожний долучений додаток до заяви також містить підписи виконавців, був пронумерований та засвідчений QR-кодом оператора поштового зв`язку. Наведені обставини спростовують мотиви відмови відповідача, якими останній обґрунтував рішення про відмову у застосуванні мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором №012/89811/0869850 від 23.07.2020 року, адже надіслана позивачем заява та долучені до неї документи не являються непідписаними фотокопіями. 
Враховуючи викладене, позивач просить визнати відмову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від 14.10.2025 на заяву за вих. №01-14/09 - НП від 14.09.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Новопетрівське» про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором № 012/89811/0869850 від 23.07.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новопетрівське» та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», безпідставною та незаконною і застосувати мораторій на нарахування та сплату грошового зобов`язання за Кредитним договором № 012/89811/0869850 від 23.07.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новопетрівське» та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» з 14.09.2025.
Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що фотокопія заяви ТОВ «Новопетрівське» була надіслана у форматі *.pdf на електронну адресу ТОВ «Поштова служба «Е-ПОСТ» там роздрукована і направлена на адресу відповідача, і на адвокатський запит ТОВ «Поштова служба «Е-ПОСТ» надало відповідь № 1-2612 25-а3, якою підтвердило, що заява ТОВ «Новопетрівське» до них надійшла у електронній формі, була ними роздрукована та передана для відправки АТ «Укрпошта». Відповідач зазначає, що Законом чітко сформовані вимоги до форми «Заяви про застосування мораторію» - фотокопія заяви надіслана поштовим оператором, у даному випадку ТОВ «Поштова служба «Е-ПОСТ», на адресу відповідача вимогам Закону не відповідає. Також відповідач зазначає, що Закон не містить обмежень, а ні щодо строків подання заяви про застосування мораторію, а ні обмежень, щодо кількості спроб подати заяву про застосування мораторію.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Законом "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" від 27.03.2025 №4340-ІХ (набув чинності 10.08.2025) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК було доповнено пунктами 23-36.
Протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, позичальник (у тому числі його правонаступник), який є суб`єктом господарювання, має право звернутися до кредитодавця (позикодавця) або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - заява) (п.23).
У п. 24 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України визначено, що позичальник надсилає заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - мораторій), у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту (позики).
Заява підписується позичальником або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій). Заява в електронній формі підписується відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
14 вересня 2025 року засобами поштової служби «Е-ПОСТ» позивач звернувся до Акціонерного товариства «Райффайзен банк» із Заявою вих. № 01-14/09-НП від 14.09.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язання за договором кредиту.
Відповідно до п. 25 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України кредитор на підставі отриманої заяви та доданих до неї документів протягом 20 робочих днів з дня їх отримання приймає рішення про застосування мораторію або відмову у застосуванні мораторію.
Кредитор надсилає рішення, передбачене абзацом першим цього пункту, у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу позичальника, зазначену в договорі кредиту (позики), негайно у день прийняття такого рішення.
У разі неподання позичальником документів, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві, або надання недостовірної інформації кредитор має право відмовити позичальнику у застосуванні мораторію.
Рішення про відмову у застосуванні мораторію повинно бути вмотивованим.
Рішення кредитора про відмову у застосуванні мораторію може бути оскаржено до господарського суду.
Пунктом 29 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо кредитор безпідставно прийняв рішення про відмову у застосуванні мораторію та встановлення цих обставин судом, мораторій вважається таким, що застосований з дня отримання кредитором заяви позичальника, передбаченої пунктом 24 цього розділу.
Рішенням Акціонерного товариства «Райффайзен банк» за результатами розгляду фотокопії заяви ТОВ «Новопетрівське» № 01-14/09/НП від 14.09.2025 «Про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту», затвердженим Комітетом з проблемних кредитів АТ «Райффайзен банк», протокол № 188/5/41-129 від 14.10.2025, оскільки фотокопія не містила жодного підпису, АТ «Райффайзен банк» відмовив ТОВ «Новопетрівське» у застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за Кредитним договором № 012/89811/0869850 від 23.07.2020.
Отже, спір між сторонами виник щодо належного звернення позивача із заявою до кредитора, в частині дотримання визначеного абзацом 2 пункту 24 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України порядку підписання такої заяви.
Так, на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
У частинах першій та другій статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» зазначено, що автентифікація - це електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.
Варто враховувати те, що поняття електронного підпису є родовим і визначає фактично будь-який вид підпису, що може використовуватися в електронному документообігу. Водночас електронні підписи існують різних видів, частина яких передбачена законодавством, а частина є фактично непойменованими видами підписів (такі як підпис за допомогою біометричних даних або підпис шляхом простої вказівки свого ім`я в електронному документі).
Закон України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» передбачає такі види електронних підписів, як кваліфікований електронний підпис (далі - КЕП) та удосконалений електронний підпис (далі - УЕП). 
Ці підписи найчастіше створюються за допомогою технології криптографічного шифрування і виконують найбільш широке коло функцій з технічної точки зору: вони і ідентифікують підписувачів, і підтверджують їхню згоду зі змістом підписуваного документу, і забезпечують цілісність і незмінюваність підписаного документу. 
Так, згідно з пунктом 59 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (у редакції, чинній станом на момент укладення спірного договору) УЕП - удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням кваліфікованого сертифіката електронного підпису, виданого кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг та не містить відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису. В свою чергу, КЕП є різновидом УЕП, а тому так само повинен пов`язуватися з підписуваними даними так, щоб забезпечувати можливість виявити порушення цілісності цих даних. 
Вимоги до УЕП наразі містяться у статті 17-1 Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», а до КЕП - у статті 19 цього Закону.
Таким чином, у світлі переданого на розгляд суду спору, суд зазначає, що питання достовірності, цілісності і незмінюваності змісту електронно заяви, як і факту її підпису у відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" є ключовим у цій справі, оскільки від нього залежить те, чи є належним зверненням подана через поштову службу «Е-ПОСТ» Заява.
Питання про те, як кредитор - АТ «Райффайзен банк» може перевірити достовірність, цілісність і незмінюваність електронного документа, залежить перш за все від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. 
Так, згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду, із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.
Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП або УЕП, відповідач мав можливість перевірити підпис, а також достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Якщо ж електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису (не КЕП чи УЕП), то відповідач мав здійснити окремі дії, спрямовані на перевірку факту підписання заяви
Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання заяви (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. 
Оскільки електронний підпис не завжди може міститися безпосередньо на самому електронному документі або в файлі, який містить цей документ, а може існувати окремо, поєднуючись із електронним документом лише логічно, то з технічної точки зору оригінал електронного документу може зберігатися в декількох файлах, на декількох веб-сторінках, серверах тощо. Тому ознайомлення з таким оригіналом може передбачати вчинення таких дій, як, наприклад: (а) візуальний огляд веб-сторінок, на яких розміщено електронний документ та його електронний підпис; (б) візуальний огляд файлу, в якому зберігається електронний документ, а також акаунту на сервісі електронної пошти, який підтверджує, що певній особі засобами електронної пошти надсилався саме цей файл і саме з цього акаунту; (в) візуальний огляд інформаційно-комуніційної системи, власником якої створено електронний документ та можливість авторизуватися в цій системі для її користувачів, а також отримати від власника системи відповідний електронний документ за допомогою технічних засобів цієї системи або іншої.
Таким чином, можливість перевірки достовірності, цілісності і незмінюваності електронного документа, залежить перш за все від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП чи УЕП, достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, може бути перевірена за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Водночас, жодного належного та допустимого доказу, з якого можливо було б ідентифікувати підписання поданої позивачем кредитору Заяви про застосування мораторію відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", позивачем до матеріалів справи не надано.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, і не спростовано позивачем, Заява ТОВ «Новопетрівське» надійшла до поштової служби «Е-ПОСТ» у електронній формі, була ними роздрукована та передана для відправки АТ «Укрпошта», та в подальшому отримана відповідачем як фотокопія, що не відповідає способу та порядку її подання, визначеному абзацом 2 пункту 24 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення АТ «Райффайзен банк» про відмову у задоволенні заяви позивача про застосування мораторію є обґрунтованим, прийнятим у межах наданих повноважень та з дотриманням вимог законодавства, а підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва 
ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити повністю. 
2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.05.2026
Суддя О.А. Грєхова