ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/368/26 Справа № 712/1253/26 Категорія: ст. 124 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Бащенко С. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 травня 2026 року          м. Чекраси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тимченка М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 28 січня 2026 року о 00-45 год. в м. Черкаси, по вул. В. Хвойки, 18, керуючи автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Канівська - вул. В. Хвойки, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Після чого автомобіль Subaru по інерції здійснив зіткнення з ліхтарем, який рухався позаду, чим порушив п. 16.11, п. 2.3б, п. 1.5 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, поданим органом Національної поліції, не забезпечив об`єктивне з`ясування обставин, що підлягають обов`язковому з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, чим грубо порушив вимоги ст.ст. 7, 245, 251, 252 та 280 КУпАП.
Стверджує, що фіксація місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції, відбулася неправильно та в схемі місця ДТП не відображенні в повному обсязі обставини, які мають значення для об`єктивного встановлення механізму розвитку даної ДТП та відповідність до вимог ПДР учасників події.
Приводить свою версію подій, за якою ОСОБА_1 , 28 січня 2026 року, близько 00:40 год. керував автомобілем «Renault Megane» та рухався по проїзній частині вулиці Вікентія Хвойки, в напрямку до проїзної частини вул. Канівська. Перед проїзною частиною вул. Канівська, застосував гальмування, але через ожеледицю, його автомобіль занесло та він частково виїхавши на проїзну частину вул. Канівська та зупинився в правій смузі руху. В той момент він побачив, як зі сторони м. Черкаси на великій швидкості рухався автомобіль, який допустив з ним зіткнення. Від удару його автомобіль розвернуло та відкинуло на значну відстань. З моменту зупинки його автомобіля до зіткнення минув час близько 3-х секунд.
На даній ділянці дороги наявні дві смуги руху в напрямку виїзду з м. Черкаси, права смуга руху лише для повороту праворуч, а ліва смуга - для руху прямо.
Зіткнення транспортних засобів відбулося в правій смузі руху (згідно зі схемою ДТП -2,6 м від правого краю проїзної частини вул. Канівська), рух по якій дозволено лише для повороту праворуч на вул. Вікентія Хвойки, тому він вважає, що дії іншого учасника дорожнього руху, а саме рух із значним перевищенням швидкості руху та рух по правій смузі стали причиною ДТП.
На переконання захисника, попри наявність на цьому перехресті двох смуг руху в напрямку виїзду з м. Черкаси, згідно зі схемою ДТП від 28.01.2026 , організація дорожнього руху по вул. Канівська до перехрестя з вул. Вікентія Хвойки не зафіксована, кількість смуг руху на проїзній частині не відображено, не встановлені їх ширина. Дані обставини унеможливлюють встановити фактичний механізм розвитку даної ДТП та фактичне місце зіткнення транспортних засобів щодо відповідної смуги руху.
Враховуючи те, що адміністративні матеріали не містять фактичних відомостей щодо організації дорожнього руху по вул. Канівська до перехрестя з вул. Вікентія Хвойки без фіксації кількість смуг руху на проїзній частині та не встановлена їх ширина, що могло призвести до хибних висновків щодо механізму розвитку даної ДТП та відповідно дій учасників даної події. Тому, на думку апелянта, судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання щодо направлення матеріалів даної справи на дооформлення до Управління патрульної поліції в Черкаській області, в ході якого зафіксувати організацію дорожнього руху по вул. Канівська до перехрестя з вул. Вікентія Хвойки, із встановленням ширини смуг руху на даній ділянці дороги. Не погоджується з позицією суду щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР України. Переконаний, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 , зупинившись на перехресті в правій смузі руху по напрямку руху автомобіля ОСОБА_2 , не зобов`язаний був надавати йому дорогу, оскільки останній в порушення вимог п.п. 11.1 та 5.16 «Напрямки руху по смугах» ПДР, рухався по правій смузі проїзної частини вул. Канівська прямо, проти дозволеного напрямку руху транспортних засобів, оскільки рух по ній дозволено лише для повороту праворуч на вул. Вікентія Хвойки. Дорога по напрямку руху автомобіля Subaru Forester не є головною, адже згідно з розділом І п. 1.10 ПДР України, визначення «головна дорога» - це дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1, - 1.23.4 і 2.3». Також термін «дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь яких маневрів, якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість». У даному випадку водій автомобіля Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_2  ОСОБА_3 не мав переваги в русі. Крім цього, водій ОСОБА_1 , відповідно до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що й інший учасник дорожнього руху буде виконувати ці Правила.
Отже, на думку захисника, грубе порушення вимог п. 11.1 та д.з. 5.16 «Напрямки руху по смугах» ПДР України водієм ОСОБА_2 знаходилося в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Вважає, що у даному випадку суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. ст.7, 245 КУпАП, а відтак під час розгляду справи, зайнявши упереджену позицію, взагалі проігнорував доречні аргументи сторони захисту та фактично усунувся від необхідності наведення у своєму рішенні належних мотивів їх відхилення, що призвело не лише до порушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на справедливий суд, а й до прийняття судом передчасного рішення про винуватість ОСОБА_1 . 

Заслухавши пояснення захисника Тимченка М.М., який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею було дотримано.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.
У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 1.5 ПДР України ії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Як вбачається з п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №577173 від 28 січня 2026 року, відповідно до якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення. 
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються схемою місця ДТП від 28 січня 2026 року, відповідно до якої змальовано ділянку дороги, на якій було вчинене адміністративне правопорушення; розташування транспортних засобів.
Відповідно до зазначеної схеми на ній зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП, вона містить графічне зображення місця й дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому об`єктів та обставин, що стосуються події. Зафіксовані дані дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній, а також розташування транспортного засобу вже після ДТП.
Дана схема місця ДТП цілком відповідає вимогам, які визначені у Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Також суд першої інстанції при винесенні постанови поклався на пояснення учасників ДТП.
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 28 січня 2026 року о 00.45 год їхав на автомобілі Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 . Перед перехрестям почав гальмувати але автомобіль не зупинявся і його занесло на повороті, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_2 . 
З письмових пояснень ОСОБА_2 та наданим ним в суді першої інстанції вбачається, що він 28 січня 2026 року керуючи автомобілем Subaru Forester рухався по вул. Канівській з м. Черкаси по головній дорозі зі швидкістю руху приблизно 52 км/год, на вулиці в той день була сильна ожеледиця. З другорядної дороги раптово виїхав автомобіль Renault Megane, який не надав йому переваги в русі. Він вжив всі необхідні заходи для зупинки автомобіля, але уникнути зіткнення не вдалося.
Всупереч позиці апелянта, зазначені докази в повній мірі підтверджують висновок суду про недотримання водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3.б, 16.11 ПДР України, який рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена.
У цій справі не встановлено порушення водієм ОСОБА_2 дорожньої розмітки щодо напрямку руху. Отже зіткнення транспортних засобів сталось через неконтрольований виїзд водієм ОСОБА_1 , внаслідок незабезпечення безпеки дорожнього руху, на полосу руху іншого водія, котрий рухався по головній дорозі.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі щодо ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Тимченка М.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2026 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук