Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________

Справа № 299/3184/20 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 27.11.2018р. до ЄРДР за №12018070080001208 по обвинуваченню- 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, з середньою освітою, не одруженої, не працюючї, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, 02 листопада 2018 року, близько 07.30 години разом з ОСОБА_4 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , керуючись єдиним умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, запропонував останній, вчинити крадіжки із будинків в м.Виноградів. В подальшому, особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження, отримавши згоду від ОСОБА_4 на проникнення до будинків розташованих в м.Виноградів та вчинення крадіжок, вийшли із помешкання і сівши до автомобіля марки «Фольсваген Гольф» реєстраційний номерний знак Польської республіки НОМЕР_1 , червоного кольору, під керування ОСОБА_5 , разом направились до заздалегідь обумовленого міста. Цього ж дня, близько 09 години, особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження та ОСОБА_4 , знаходячи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , підійшли до квартири АДРЕСА_4 , де впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити їхні протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проникли до середини, де попередньо домовившись розподілили між собою ролі, а саме ОСОБА_4 залишилася біля вхідних дверей квартири, з метою попередження співучасника про наближення сторонніх осіб чи власника, а особа, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження надалі пройшов до спальної кімнати, де із шухляди тумбочки, таємно викрав грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, купюрами номіналом по двісті гривень, що належать власниці ОСОБА_6 , і з викраденим зникли, чим самим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на зазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.
Зокрема, в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, підтвердила, що дійсно вона здійснила разом із засудженим ОСОБА_7 18.11.2018р. крадіжку грошей в АДРЕСА_5 за обставин, вказаних прокурором в обвинувальному акті, дуже жалкує, що так сталося, просить суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань про відкладення слухання справи не надала.Учасники судового розгляду на участі потерпілої не наполягали, тому розгляд справи проведено у її відсутності.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, обвинувачена винувата у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєний нею злочин. 
Обвинувачена не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. 
Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає її щире каяття, повне визнання своєї вини; Обставин, які згідно ст.67 КК України обтяжуюють покарання- не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри та виду покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь та характер небезпечності вчиненого нею злочину, його тяжкість, дані, що характеризують особу підсудної, обставини, за яких були скоєний злочин і які пом`якшують або обтяжують їх відповідальність.
Призначаючи особі покарання, суд має дотриматися загальних засад, передбачених статтями 50,65 КК, та врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого (офіційно не працює, неодружений, раніше не судимий, на диспансерному обліку лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання). 
Отже, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: згідно із ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується посередньо, раніше не судима. (а.п.57-63).
За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочинів обставинам їх скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд, з урахуванням позиції державного обвинувача та потерпілого, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе в умовах без ізоляції її від суспільства, а відтак приходить до переконання про призначення їй покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України із застосуванням іспитового строку за правилами, передбаченими ст.ст.75-76.
Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Потерпілою цивільний позов не заявлений. 
Майно, на яке накладено арешт відсутнє.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України. 
Процесуальні витрати по справі відсутні.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченої не застосовується. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
В порядку ст.ст.75-76 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом річного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченої не застосовується. 
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.
Роз`яснити обвинуваченій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 

Головуючий	ОСОБА_1