РІШЕННЯ
іменем України
21 травня 2026 року	Справа №459/4025/25	
 	Провадження № 2/451/112/26	

Радехівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді Магонь О.З.
секретаря судового засідання Федорук І.Б.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехів цивільну справу №459/4025/25 за позовом ТОВ «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Стислий виклад позиції учасників процесу
У листопаді 2025 року позивач ТОВ «ІННОВА-НОВА» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги ТОВ «ІННОВА-НОВА» обґрунтувало тим, що 11.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» як Кредитодавцем та ОСОБА_1 , як Позичальником було укладено Договір про надання грошових коштів у кредит №8500310625. У вересні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «ІННОВА-НОВА». Кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник, при укладенні Договору був попередньо ознайомлений. Договір про надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. ТОВ «ІННОВА-НОВА», як Кредитодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 23500 грн. 00 коп. В той же час, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, кредиту не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 59 455,00 грн з яких: 23500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 430,00 грн - заборгованість по процентам; 3 525,00 грн - заборгованість по комісії; 0,00 грн - заборгованість по пені. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд у цьому позові стягнути із  ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 у розмірі 59 455,00 грн (а.с.2-7).
19 січня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачем не доведено погодження наданих кредитних умов. Як зазначає позивач у своїй заяві, нібито між відповідачем (його електронним підписом) шляхом відтворення одноразового ідентифікатора підписано Договір про надання грошових коштів у позику від 11.06.2025 №8500310625. На підтвердження даної обставини позивач надає роздруківку такого договору без його підпису як позичальника. Звертає увагу, що позивач стверджує, що цей договір нібито був підписаний з боку позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надаються його паперові копії. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між мною та позивачем. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Наголошує, що він не укладав кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджував дану редакцію договору з несправедливою процентною ставкою та інші вочевидь кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію договору відповідач розумів та узгодив із позивачем. Якби він дійсно укладав саме цей договір, то в обов`язковому порядку мав би здійснити набір в електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, ця комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтися на сервері кредитора для долучення до кредитного договору, і позивач міг би надати такі докази. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження пропозиції укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Також, відповідач просить суд відмовити у стягненні комісії 3525,00 грн за незрозумілі, неідентифіковані та неконкретизовані послуги, які мають по закону надаватися безкоштовно, що у свою чергу відповідатиме принципам розумності та справедливості. Відповідач зазначає, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт зменшення активів первісного кредитора (перерахування саме з його банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору) та зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем тощо. Крім того, звертає увагу, що на підтвердження перерахування відповідачу коштів позики позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Однак зазначений лист не є документом первинного бухгалтерського обліку, не підтверджує фінансову операцію, не містить повних відомостей про учасників фінансової операції, повної інформації про номер платіжного засобу на який, згідно з доводами позивача, було перераховано суму кредиту. Матеріали справи також не містять даних, що підтверджують належність електронного платіжного засобу саме відповідачу. Зазначений файл не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю перебуває в залежності від сторони позивача. Фактично позивач міг скласти довідку будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа. Також не відомо, кому належить карткові рахунки, на які переказано дані кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних про мене (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме мені). В самому листі вказаний інший отримувач коштів, ніж відповідач. За таких обставин, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повна інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача у договорі кредитному договорі відсутня. Самої лише вказівки в листі на перерахування коштів на неповний номер електронного платіжного засобу недостатньо для визнання доведеним факту перерахування відповідачеві коштів за кредитним договором. Також варто зазначити, що позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн. витрат на адвоката, мотивуючи це тим, що нібито такі витрати було понесено позивачем. Однак з наданих позивачем документів не вбачається, що гонорар в сумі 5000,00 грн. взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості ТОВ «ІННОВА-НОВА» конкретно з відповідача. Вказані документи можуть стосуватися будь-яких інших справ за позовом цього кредитора щодо будь-якого із сотен або тисяч інших позичальників, що вказує на відсутність його обов`язку сплачувати (компенсувати) такі витрати позивача, навіть якщо такі й мали місце. Оскільки до суду не надано жодного платіжного документа із зазначенням ПІБ боржника та номеру кредитного договору, що дозволило б однозначно пов`язати факт оплати з цією справою, не виключається спроба безпідставного стягнення з нього вартості правової допомоги, яка фактично не оплачувалася в цьому розмірі. Відповідач вважає, що обсяг виконаних робіт адвокатом не співмірний фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи адвоката по цій справі мають шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудовитрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката. Відтак, вказана вартість послуг адвоката - 5000,00 грн., на думку відповідача, не співмірна з необхідним часом, які міг витратив би адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах, та є явно завищеною, оскільки відсутні докази безпосередньої участі адвоката в підготовки документів шаблонних по цій справі. Отже, вважає, що правові підстави для стягнення з нього 5000,00 грн. витрат на професійну (правничу) допомогу на користь позивача відсутні, а тому в задоволенні заяви представника про стягнення таких витрат варто відмовити. Враховуючи вищевикладене та керуючись нормами законодавства України, просить суд врахувати надані пояснення та відмовити ТОВ «ІННОВА-НОВА» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судові витрати покласти на позивача - ТОВ «ІННОВА-НОВА» (а.с.78-86).
11 лютого 2026 року представник позивача подав додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що на думку Позивача, Відповідач намагається уникнути відповідальності за не виконання взятого на себе кредитного зобов`язання, а його поведінка у спірних правовідносинах є недобросовісною. Відповідач, зазначаючи про відсутність доказів про отримання ним кредиту, не надав жодних доказів на підтвердження цього, зокрема не звертався до суду із позовом про визнання цього договору недійсним або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій, не надав відомостей щодо неналежності йому банківської картки, зазначеної у договорі, або виписки з рахунку, з якого б вбачалось не отримання коштів тощо (а.с.109-117).
Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі
Своєю ухвалою від 30 грудня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.68-69).
Ухвалою судового засідання від 03.03.2026 у ТОВ «ІННОВА-НОВА» витребувано наступну інформацію та документи: "(а) чи направлявся примірник електронного Договору надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 відповідачу ОСОБА_1 на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційнокомунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди. Крім того, витребувано оригінал електронного Договору надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 з додатками до нього з електронним підписом відповідача ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора.
Представник позивача у позовній заяві клопотав про розгляд цивільної справи без його участі та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-7).
На виконання ухвали суду про витребування доказів представник позивача подав заяву, у якій зазначив, що примірник електронного Договору надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 направлявся Відповідачу в особистий кабінет у вигляді прикріпленого файлу у відповідності до умов цього Договору. Зокрема, відповідно до п. 10.12-10.15 Договору №8500310625 від 11.06.2025, Сторони домовились, що оригінальний примірник цього Договору вважається отриманим Позичальником, якщо Товариство його направило на електронну адресу вказану Позичальником в Особистому кабінеті/Договорі та/або безпосередньо в Особистий кабінет. У випадку відправлення Договору в Особистий кабінет, Позичальник приймає та підтверджує, що дані Особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення Договору та які дають можливість Позичальнику переглядати укладений Договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. В цьому випадку датою відправлення Договору вважається дата, з якої Позичальнику в Особистому кабінеті стає доступним текст укладеного Договору. Оригінальний примірник Договору, а також додатки до нього надсилаються Позичальнику одразу після його укладення (підписання Сторонами) та накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, але до початку надання кредиту. Повторне направлення Договору Позичальнику здійснюється на запит Позичальника, що може бути направлений Позичальником Товариству в письмовій формі на поштову адресу, в письмовій (електронній) формі на електронну адресу або шляхом подання Позичальником заявки засобами телефонного зв`язку до Контакт-центру. Після укладення і направлення Позичальнику (Відповідачу) примірника електронного Кредитного договору, - не існує технічної можливості внести будь-які зміни до цього Договору в односторонньому порядку. При цьому, як вже було зазначено у тексті позовної заяви та поясненнях Позивача: оригінали електронного Договору надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (назва до перейменування ТОВ «Іннова-НОВА») та ОСОБА_1 (додаток 2 до позовної заяви), а також Паспорт споживчого кредиту (додаток 4 до позовної заяви) вже були надані Позивачем при поданні позовної заяви та наявні в матеріалах справи. Так, ТОВ «Іннова-Нова» до позовної заяви також були долучені оригінали Протоколів Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України щодо створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису цих документів з боку ТОВ «Іннова Фінанс»(назва після перейменування ТОВ «Іннова-Нова»). Як вбачається з додатків 3, 5 до позовної заяви, - Центральним засвідчувальним органом Міністерства цифрової трансформації України підтверджено цілісність даних як договору надання грошових коштів у кредит, так і Паспорту споживчого кредиту, а також підтверджено особу Підписувача: директора ТОВ «Іннова Фінанс» (ТОВ «Іннова-Нова» після перейменування) ОСОБА_2 . Підкреслює також, що ці Протоколи перевірки створені та відповідають вимогам Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Крім того, звертає увагу на тому, що Відповідач може переконатися як в цілісності цих електронних доказів, так і в особі підписувача, перейшовши за посиланням https://czo.gov.ua/verify. Договір про надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 підписано КЕП лише зі сторони Позивача. З боку Відповідача, Договір підписано за допомогою введення ним одноразового ідентифікатора, у відповідності до вимог ЗУ "Про електрону комерцію". Так, згідно з п. 10.6.10.7. Кредитного договору, Позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та Одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту Кредиту. Після підпису Електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС Товариства, відповідно з цього моменту Товариство повідомлене про те, що Позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Товариства щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його Сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням Договору зі сторони Товариства є формування та надання на ознайомлення Позичальнику Оферти, а також генерація та направлення Позичальнику Одноразового ідентифікатора. Підписанням Договору зі сторони Позичальника є направлення Позичальником повідомлення, що містить Одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства, через Особистий кабінет. Після створення Сторонами електронних підписів Одноразовими ідентифікаторами, текст оферти, реквізити підписів, які дають змогу встановити дату та час вчинення кожною з Сторін дій спрямованих на ознайомлення з Паспортом Кредиту та підписання цього Договору, та реквізити сертифікату кваліфікованого електронного підпису директора Товариства або уповноваженого працівника Товариства, зберігаються в файлі формату, що унеможливлює зміну чи видалення інформації. (п. 10.6.10.8. Кредитного договору). На підтвердження укладення Кредитного договору між Кредитодавцем та Позичальником, Позивач долучав до позовної заяви доказ направлення 11.6.2025, 06:36 год. одноразового ідентифікатора (2659) для підпису Кредитного договору №8500310625 від 11.06.2025 та паспорту споживчого кредиту на вказаний Відповідачем при укладенні кредиту фінансовий номер телефону + 380933516958. Зазначений одноразовий ідентифікатор вказаний також у Кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. Відповідач, зазначаючи у тексті відзиву про відсутність доказів про отримання ним кредиту, не надав жодних доказів на підтвердження цього, зокрема не звертався до суду із позовом про визнання цього договору недійсним або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій, не надав відомостей щодо неналежності йому банківської картки, зазначеної у договорі, або виписки з рахунку, з якого б вбачалось не отримання коштів тощо. Натомість, через 2 місяці після укладення Кредитного договору, Відповідач надіслав на офіційну електронну адресу заяву (підписану КЕП, додається) в якій серед іншого зазначав: "Прошу задоволення моїх вимог щодо призупинення нарахування відсотків, списання штрафних санкцій та можливості погашення з умовою розстрочки, я гарантую повернення боргу та не відмовлюсь від зобов`язань по договору. Для повного погашення боргу мені необхідно від вас надіслати мені гарантійний лист з вказаною кінцевою сумою повернення. Призупинити нарахування відсотків. Наголошую та повторюю, що всі платежі до отримання гарантійного листа будуть мною призупинені. В якості підтвердження моїх намірів повернення коштів, після отримання гарантійного листа в мене є можливість зробити гарантійний платіж. У випадку відмови у задоволенні моїх вимог, прошу вирішувати всі спори в судовому порядку. У випадку здійснення виконавчого напису він буде оскаржений та визнаний таким, що не підлягає виконанню." З урахування усталеної позиції Верховного Суду, вказане свідчить про суперечливість поведінки та недоброчесність Відповідача у спірних відносинах (а.с.160-181).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача.
Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи суд повідомив його належним чином, (а.с.76,94,147,148,152,159). Проте, він подав відзив на позовну заяву (а.с.78-86).
На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Установлені судом фактичні обставини справи
У вересні 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було перейменовано на ТОВ «ІННОВА-НОВА» (а.с.36).
11.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», як Кредитодавцем та ОСОБА_1 , як Позичальником було укладено Договір надання грошових коштів у кредит №8500310625 (а.с.8-32).
Кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник, при укладенні Договору був попередньо ознайомлений.
Договір про надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
На підтвердження укладення Кредитного договору між Кредитодавцем та Позичальником, Позивач додав доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора (2659) для підпису Кредитного договору №8500310625 від 11.06.2025 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону Відповідача: НОМЕР_1 (а.с.35), дані BankID» (а.с.124-130) та анкету клієнта (а.с.131-132).
Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 23500 гривень в рамках виконання умов Кредитного договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Квитанцією ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» до платіжної інструкції №20250-1354-225806147 (а.с.33).
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» співпрацює з ТОВ «ІННОВА-НОВА» (попередня назва - ТОВ «Іннова Фінанс»), як клієнтом, на підставі Договору №160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг в системі «EasyРау» (а.с.39-43).
Отже, ТОВ «ІННОВА-НОВА», як Кредитодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 23500,00 грн, що додатково підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 18.02.2026 №БТ/Е-5434 та Рухом коштів по картці від 13.02.2026 за період з 11.06.2025 до 14.06.2025.
Водночас, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, кредиту не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.
Отже, заборгованість Відповідача становить 59 455,00 грн з яких: 23500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 430,00 грн - заборгованість по процентам; 3 525,00 грн - заборгованість по комісії; 0,00 грн - заборгованість по пені, що встановлено із розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.44-47).
Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.
Зміст спірних правовідносин
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед позикодавцем ТОВ «ІННОВА-НОВА» за Кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Позиція суду
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.
Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Конституції України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З огляду на зазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19.
На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20).
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ТОВ «ІННОВА-НОВА» (попередня назва «ІННОВА ФІНАНС») та ОСОБА_1 був укладений договір надання грошових коштів у кредит в електронній формі, підписаний ним одноразовим ідентифікатором. 
Посилання відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтвердили перерахування кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, з огляду на таке.
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Водночас, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.
При цьому, згідно з п. 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.
ТОВ «ІННОВА-НОВА», як фінансова установа, не є банком, та не може мати доступу до карткового рахунку відповідача і формувати відповідні виписки по рахунку, що є первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки не є його власником та вказана інформація є банківською таємницею, доступ до якої має лише відповідач, як клієнт банку.
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
У такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що відповідач не отримував кредитних коштів. І якщо такі кошти кредитодавцями мали бути перераховані на визначений у договорі картковий рахунок, то єдиним безспірним доказом може бути виписка по картковому рахунку, з якої можливо встановити відсутність або наявність певної банківської операції. І якщо сторона заперечує отримання коштів і має можливість подати такі докази, то тягар доказування таких обставин покладається саме на цю сторону.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанови Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).
У матеріалах справи містяться квитанція Квитанцією ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» до платіжної інструкції №20250-1354-225806147, лист АТ «Універсал Банк» від 18.02.2026 №БТ/Е-5434 та Рух коштів по картці від 13.02.2026 за період з 11.06.2025 до 14.06.2025.
При цьому суд звертає увагу, що обов`язок доказування передбачає не лише обов`язок позивача довести свої вимоги, але й обов`язок відповідача спростувати такі вимоги, (частина 1 статті 81 ЦПК України), а не лише покликатися на обов`язок позивача в доведенні.
Надаючи оцінку доказів - договору надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 (а.с.8-19,163-174) й додатку №1 (а.с.20 зворот,20-24,174 зворот, 175) до договору про надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025, суд дослідив результат перевірки підпису: підпис створено та перевірено успішно, цілісність даних підтверджено; підписувач: ОСОБА_2 , посада: директор, організація: ТОВ «Іннова Фінанс»; час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для підпису від надавача): 06:36:35 11.06.2025, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.21), та дослідив посилання в даному договорі - електронний підпис одноразовим ідентифікатором, який підтверджує, що 11.06.2025 06:36 ОСОБА_1 (із зазначенням його даних: РНОКПП: НОМЕР_2 ; Електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Тел.: НОМЕР_3 , Електронний платіжний засіб: НОМЕР_4 , Одноразовий ідентифікатор: 2659. Крім того, позичальник пройшов верифікацію в системі BankID НБУ, та реквізити сторін договору мають відомості про особу відповідача, а саме: дані паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, електронної пошти, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження кредитних зобов`язань.
Доказів, що ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім суду не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договору виключає підстави вважати, що без надання персональних даних та використання ідентифікатора позичальник міг отримати кредитні кошти.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.
Надаючи оцінку доказів - договору надання грошових коштів у кредит №8707710725 від 09.07.2025 й додатку №1 до договору про надання грошових коштів у кредит №8707710725 від 09.07.2025, суд дослідив результат перевірки підпису: підпис створено та перевірено успішно, цілісність даних підтверджено; підписувач: ОСОБА_2 , посада: директор, організація: ТОВ «Іннова Фінанс»; час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для підпису від надавача): 05:45:10 09.07.2025, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 21), та дослідив посилання в даному договорі - електронний підпис одноразовим ідентифікатором, який підтверджує, що 09.07.2025 05:44 ОСОБА_1 (з зазначенням його даних: РНОКПП: НОМЕР_1 ; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер телефону: НОМЕР_3 ) введено одноразовий ідентифікатор 5233. Крім того, позичальник пройшов верифікацію в системі BankID НБУ, та реквізити сторін договору мають відомості про особу відповідача, а саме: дані паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, електронної пошти, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження кредитних зобов`язань.
Доказів, що вказаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать іншим особам, а не позичальнику ОСОБА_1 , останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти
?Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається; порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання; боржник, який прострочив виконання, вважається таким, що прострочив; позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти відповідно до умов договору.
Згідно із ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки позивач ТОВ «ІННОВА НОВА» довів факт укладення кредитного договору, факт реального надання відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів та розмір непогашеної заборгованості, а відповідач не надав належних і допустимих доказів погашення боргу або спростування доводів позову, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Що стосується стягнення комісії, суд робить наступні висновки.
Договором визначена комісія за надання кредиту - 15 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 3 525,00 грн).
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта плати за придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання фінансових послуг.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку (іншої фінансової установи), який отримав на те ліцензію, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція, як моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку (фінансової установи) та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором.
Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді винагороди за надання кредиту та/або за зміну умов договору є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабшої сторони договору, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.
Банк чи інша фінансова установа, не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє кредитодавець або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк чи інша фінансова установа, яка надає кредит неповноважні стягувати з позичальника плату (комісію) за його надання та управління кредитом, адже такі дії не становлять окрему фінансову послугу, яку б замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17).
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 686/1696/15-ц від 09.12.2020, № 622/1148/13-ц від 09.12.2020, № 236/2227/17-ц від 09.12.2020, № 724/1391/16-ц від 25.11.2020, № 483/2022/17-ц від 11.11.2020 та інших.
Відповідні висновки Верховного Суду стосуються усіх суб`єктів фінансових послуг з надання кредиту (позики).
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач неправомірно визначив в кредитному договорі сплату позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 3 525,00 грн. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат
Як видно з матеріалів справи, позивач просить також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Щодо судового збору
Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене вище, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 1 119,15 грн (із розрахунку 2422,40*94:100 = 2 277).
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 83, 211, 223, 229, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 11, 203, 205, 207, 213, 526, 527, 530, 638, 652, 1048, 1049 ЦК України; ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»; ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», суд,
ухвалив:
задовольнити частково позов ТОВ «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ІННОВА-НОВА» (код ЄДРПОУ: 44127243, місцезнаходження: вулиця Верхній Вал, будинок 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ, 04071) суму заборгованості за Договором надання грошових коштів у кредит №8500310625 від 11.06.2025 у розмірі 55 930 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 00 копійок. 
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користьТОВ «ІННОВА-НОВА» (код ЄДРПОУ: 44127243, місцезнаходження: вулиця Верхній Вал, будинок 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ, 04071) сплачений судовий збір у сумі 2 277 (дві тисячі двісті сімдесят сім) гривень 00 копійок.
Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя	Магонь О. З. 	

Рішення суду суду виготовлено 21.05.2026.