ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 260/3074/25 пров. № А/857/31318/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року (суддя – Дору Ю.Ю., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Ужгород, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №260/3074/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просила: 1) визнати протиправним рішення відповідача № 436/03.32-10 від 25.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди роботи: з 03.07.1979 року по 03.07.1981 року – навчання у Виноградівському ПТКУ; з 01.10.1981 року по 20.04.1987 року – робота на посаді кухаря в ресторані ст.Мукачево; з 12.06.1987 року по 19.09.1994 року – робота в Мукачівському меблевому комбінаті, який було реорганізовано у Акціонерне товариство “Мукачівський меблевий комбінат”; з 01 серпня 2001 року по 05 вересня 2005 року- на посаді гардеробниці у ТзОВ “Ено Меблі ЛТД”; 02 липня 2008 року по 06 листопада 2008 року- на посаді кухонної робочої Мукачівського дочірнього підприємства ЛСОК “Латориця”; 29 липня 2014 року по 22 жовтня 2014 року- на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; 06 липня 2015 року по 30 вересня 2015 року - на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2017 року- на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ “Елано”; з 11 січня 2018 року по 16 квітня 2019 року- на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ "Елдан Продакшн”; 3) зобов`язати відповідача внести зміни до відомостей системи персоніфікованого обліку Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача, 26 лютого 1962 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , шляхом виправлення помилки у її імені: з невірного “ ОСОБА_2 ” на вірне “ ОСОБА_2 ”. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просив у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року позов – задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 436/03.32-10 від 25.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.10.1981 року : з 03.07.1979 року по 03.07.1981 року – навчання у Виноградівському ПТКУ; з 01.10.1981 року по 20.04.1987 року – робота на посаді кухаря в ресторані ст.Мукачево; з 12.06.1987 року по 19.09.1994 року – робота в Мукачівському меблевому комбінаті, який було реорганізовано у Акціонерне товариство “Мукачівський меблевий комбінат”; з 01 серпня 2001 року по 05 вересня 2005 року- на посаді гардеробниці у ТзОВ “Ено Меблі ЛТД”; 02 липня 2008 року по 06 листопада 2008 року - на посаді кухонної робочої Мукачівського дочірнього підприємства ЛСОК “Латориця”; 29 липня 2014 року по 22 жовтня 2014 року- на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; 06 липня 2015 року по 30 вересня 2015 року - на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2017 року- на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ “Елано”; з 11 січня 2018 року по 16 квітня 2019 року- на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ "Елдан Продакшн”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2022 (пункт 4.11 формуляру PL-UA 5 від 06.02.2024) та прийняти рішення з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 гривень 20 копійок.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що при ухваленні даного рішення судом неповністю з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 436/03.32-10 від 25.10.2024 року вік заявниці 60 років. Страховий стаж позивача становить 11 років 03 місяців 17 днів, в тому числі страховий стаж набутий в Україні – 9 років 2 місяці 22 дні та страховий стаж, набутий на території Республіки Польща – 1 рік 0 місяців 25 днів, (формуляр PL-UA 6 від 06.02.2024), тобто менше необхідних 29 років страхового стажу. Згідно поданих документів позивачем, до страхового стажу не зараховано: - період з 03.07.1979 по 03.07.1981, оскільки відсутня засвідчена копія документа про навчання, а у наданій копії трудової книжки НОМЕР_3 відсутня підстава внесення запису про навчання (дата); - роботи з 01.10.1981 по 20.04.1987, оскільки запис про звільнення засвідчений відбитком печатки, який є нечитабельним; - роботи з 12.06.1987 по 19.09.1994, оскільки відсутній запис про зміну назви (реорганізацію) Мукачівського меблевого комбінату в Акціонерне товариство “Мукачівський меблевий комбінат”; - роботи після 2004 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу, за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 , наявна інформація на ОСОБА_1 . Враховуючи вищезазначене, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Також звертає увагу апелянт на те, що Пенсійний фонд України та його територіальні органи не наділені повноваженнями вносити зміни чи уточнення до Реєстру застрахованих осіб в частині нарахування та сплати страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, періоди трудового стажу, а такі вносяться автоматично до облікової картки застрахованої особи. Пенсійний фонд України та його територіальні органи на підставі заяви застрахованої особи можуть лише внести зміни у відомості в її облікову картку щодо коректного відображення прізвища, імені та по батькові на поточний момент; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження, місце народження; стать; громадянство; серія та номер паспорта; номер телефону (за загодою); адреса місця проживання, тобто у відомості про анкетні дані. Тому вважає апелянт, що відповідач правомірно прийняв оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу відповідно до ст.26 Закону №1058.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 у справі №260/3074/25 – скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 14.09.2022 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком (п.4.1 формуляру PL-UA 5 від 06/02/2024) відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, ратифікованою 05 вересня 2013 року, яка набрала чинності 01 січня 2014 року. Станом на дату подачі заяви позивачці виповнилося 60 років. 
За результатами розгляду цієї заяви від 14.09.2022 відповідач прийняв рішення №436/03.32-10 від 25.10.2024 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Відмова мотивована тим, що необхідний страховий стаж, визначений ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становить не менше 29 років, а страховий стаж позивача ОСОБА_1 за підрахунками відповідача становить тільки 11 років 3 місяці та 17 днів, з яких: страховий стаж набутий в Україні - 9 років 2 місяці 22 днів та страховий стаж набутий на території Республіки Польша -1 рік 0 місяців 25 днів (а.с.18).
Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 436/03.32-10 від 25.10.2024 року до страхового стажу не зараховані періоди: з 03.07.1979 року по 03.07.1981 року – навчання у Виноградівському ПТКУ, оскільки відсутня засвідчена копія документа про навчання, а у наданій копії трудової книжки серії НОМЕР_2 немає підстави для внесення запису про навчання (відсутня дата); з 01.10.1981 року по 20.04.1987 року – робота на посаді кухаря в ресторані ст.Мукачево, оскільки запис у трудовій книжці про звільнення завірено нечитабельною печаткою; з 12.06.1987 року по 19.09.1994 року – робота в Мукачівському меблевому комбінаті, оскільки не внесено запис про зміну назви підприємства (реорганізацію) в Акціонерне товариство “Мукачівський меблевий комбінат”; роботи після 2004 року, оскільки у індивідуальних відомостях про застраховану особу, за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 наявна інформація на ОСОБА_1 .”
Вважаючи, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі Закон №1788-ХІІ), Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).
Так, статтею 113 Закону № 1058-ІV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років.
Згідно зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Пунктами 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” (далі-Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.10.1981 позивач у період з 03.07.1979 року по 03.07.1981 року – навчалася у Виноградівському ПТКУ; з 01.10.1981 року по 20.04.1987 року – працювала на посаді кухаря в ресторані ст.Мукачево; з 12.06.1987 року по 19.09.1994 року – працювала в Мукачівському меблевому комбінаті, який було реорганізовано у Акціонерне товариство “Мукачівський меблевий комбінат”; з 01 серпня 2001 року по 05 вересня 2005 року - працювала на посаді гардеробниці у ТзОВ “Ено Меблі ЛТД”; 02 липня 2008 року по 06 листопада 2008 року- працювала на посаді кухонної робочої Мукачівського дочірнього підприємства ЛСОК “Латориця”; 29 липня 2014 року по 22 жовтня 2014 року - працювала на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; 06 липня 2015 року по 30 вересня 2015 року - працювала на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2017 року - працювала на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ “Елано”; з 11 січня 2018 року по 16 квітня 2019 року - працювала на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ "Елдан Продакшн”.
Всі записи у трудовій книжці позивачки виконані у чіткій послідовності та без виправлень.
Зі змісту оскаржуваного рішення до страхового стажу позивачки відповідачем не зараховані періоди: з 03.07.1979 по 03.07.1981, оскільки відсутня засвідчена копія документа про навчання, а у наданій копії трудової книжки серії НОМЕР_2 немає підстави для внесення запису про навчання (відсутня дата); з 01.10.1981 по 20.04.1987, оскільки запис у трудовій книжці про звільнення завірено нечитабельною печаткою; з 12.06.1987 по 19.09.1994, оскільки не внесено запис про зміну назви підприємства (реорганізацію) в Акціонерне товариство “Мукачівський меблевий комбінат”; роботи після 2004 року, оскільки у індивідуальних відомостях про застраховану особу, за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 наявна інформація на ОСОБА_1 .”
З цього приводу, судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані недоліки записів у трудовій книжці не можуть свідчити про недійсність записів щодо вказаних періодів навчання/трудової діяльності позивачки оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. 
Крім цього, вказані записи щодо трудової діяльності позивачки скріплені печатками та підписами відповідальної особи у вказаних записах є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів та такі внесенні без виправлень.
Відповідно до ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.
Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідачі наділені правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідно, для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.
Отже витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Тобто за умови підтвердження трудового стажу, позивач наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.
Щодо не зарахування до стажу позивачки періодів роботи після 2004 року, у зв`язку з тим, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу, за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 наявна інформація на ОСОБА_1 , то колегія суддів враховує наступне.
Абзацом другим частини першої статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
На кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) (частина друга статті 21 Закону №1058-IV).
Персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: ідентифікаційний номер страхувальника; рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду за відповідний місяць; страховий стаж; ознака особливих умов праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні; сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума доходу (прибутку) осіб, які провадять підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) (пункт 2 частини третьої статті 21 Закону №1058-IV).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Пунктами 1, 16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 року №794, передбачено, що персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб). На кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру: 2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи; сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах; .
Так, згідно картки фізичної особи-платника податків реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 належить позивачці – ОСОБА_1 .
Судом першої інстанції вірно зазначено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків це десятицифровий номер для платників податків з Державного реєстру фізичних осіб України (ДРФО), який надається фізичним особам та закріплюється за ними протягом усього їхнього життя. Тобто це унікальний номер, який не може належати одночасно декільком особам.
Відповідно, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу, за реєстраційним номером облікової картки платника податків позивачки - НОМЕР_1 наявна інформація на ОСОБА_1 , це свідчить про помилку допущену в імені позивачки ( ОСОБА_2 ) при внесенні відомостей до персоніфікованого обліку щодо позивачки.
Окрім цього, записами трудової книжки ОСОБА_1 (порядковий номер запису 15-28) підтверджено стаж роботи позивача з 01 серпня 2001 року по 05 вересня 2005 року- на посаді гардеробниці у ТзОВ “Ено Меблі ЛТД”; 02 липня 2008 року по 06 листопада 2008 року- на посаді кухонної робочої Мукачівського дочірнього підприємства ЛСОК “Латориця”; 29 липня 2014 року по 22 жовтня 2014 року- на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; 06 липня 2015 року по 30 вересня 2015 року - на посаді помічника вихователя Дошкільного навчального закладу №6; з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2017 року- на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ “Елано”; з 11 січня 2018 року по 16 квітня 2019 року- на посаді прибиральниці службових приміщень ТОВ "Елдан Продакшн”.
Вказані записи внесені до трудової книжки позивачки без виправлень, скріплені підписами відповідальної особи та печатками, відтак вказані періоди роботи позивачки підтверджені записами трудової книжки.
Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача спірних періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.101981, а тому рішення відповідача від 25.10.2024 № 436/03.32-10 про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню.
При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що з урахуванням фактичних обставин справи, ефективним способом захисту порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 14.09.2022 (пункт 4.11 формуляру PL-UA 5 від 06.02.2024) та прийняти рішення з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні.
Доводи апелянта не спростовують рішення суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведеного.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року в адміністративній справі №260/3074/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська