ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/24164/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гарнізонної військово-лікарської комісії №2 при Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача з питань не прийняття постанови про придатність солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 до військової служби;
- зобов?язати відповідача прийняти постанову про придатність солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 до військової служби та зобов?язати видати один екземпляр такої постанови позивачу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у серпні 2025 року він пройшов медичний огляд у відповідача. Незважаючи на завершення огляду усіма лікарями-спеціалістами військово-лікарської комісії (далі – ВЛК), жодної постанови про придатність до військової служби прийнято не було та жодного документа за результатами проходження ВЛК не видано, чим порушено вимоги Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі – Положення №402). Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 15.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 15.12.2025 року о 13:50 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 .
У серпні 2025 року позивач направлений на медичний огляд до Гарнізонної ВЛК №2, розташованої за адресою: вул.Пекарська, 65Б, м.Львів (у приміщенні КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня»). Факт проходження медичного огляду підтверджується Карткою обстеження та медичного огляду (далі – Картка), наявною в матеріалах справи.
Зі змісту Картки вбачається, що позивач оглянутий лікарями-спеціалістами: терапевтом (13.08.2025), хірургом (13.08.2025), неврологом, офтальмологом (05.08.2025), ЛОР-лікарем (05.08.2025), дерматовенерологом, психіатром (05.08.2025). Також проводились лабораторні та інструментальні дослідження: загальний аналіз крові та сечі від 07.08.2025, флюорографія органів грудної клітки, ЕКГ, УЗД від 11.08.2025.
Додатково отримано консультаційний висновок нефролога від 02.09.2025 та запис лікаря-уролога від 11.08.2025.
Лікар-уролог (запис від 11.08.2025) встановив діагноз: хронічний простатит N41.1 у фазі нестійкої ремісії, без порушення функції, та дійшов висновку: «На підставі статті 68в графи ІІ Розкладу хвороб – Придатний до військової служби».
Лікар-терапевт (огляд від 13.08.2025) встановив діагноз: хронічна хвороба нирок ІІІ ст., хронічний пієлонефрит (№17), хронічна ниркова недостатність ІІІ ст. (ШКФФ 44.14 мл/хв/1,73 кв м), хронічний простатит (N41.1), та зазначив, що захворювання не пов`язане з проходженням військової служби; діагноз підпадає під дію ст.66б, 68в графи ІІ Розкладу хвороб – «Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».
Нефролог у консультаційному висновку від 02.09.2025 встановив діагноз: ХХН ІІІ В ст. ШКФ 42 мл/хв/1,73 м2, СКХ, пієлонефрит рецидивуючий перебіг, фаза нестійкої ремісії, САГ 2 ст.
Разом з тим розділ 12 Картки («Діагноз та постанова ВЛК») залишився незаповненим. Підписи голови ВЛК та секретаря ВЛК у відповідних графах Картки відсутні. Документ про результати проходження ВЛК (довідка ВЛК або свідоцтво про хворобу) позивачу виданий не був.
13.11.2025 адвокат Зошій Ю.Й. в інтересах позивача направив до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (ВМКЦ ЗР) адвокатський запит та скаргу з вимогою зобов`язати Гарнізонну ВЛК №2 прийняти рішення та надати довідку про придатність позивача до військової служби. Доказів отримання відповіді на зазначені звернення матеріали справи не містять.
Не отримавши постанови ВЛК та документа про результати проходження комісії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність бездіяльності Гарнізонної ВЛК №2 критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові відносини, які виникли у цій справі, регулюються приписами Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а також Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402).
Відповідно до ст.70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 встановлено, що військово-лікарська експертиза експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Підпунктом 2.5.1 п.2.5 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК належать, зокрема, гарнізонні ВЛК.
Згідно з п.6.8 глави 6 розділу ІІ Положення №402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого.
Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.
Під час проходження медичного огляду військовослужбовець зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, вказані в наданих військовослужбовцем медичних документах, враховуються лікарями під час формування постанов ВЛК.
Голова та члени ВЛК вносять до реєстру ЕСОЗ відповідні записи, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця, та, за потреби, ознайомлюються з медичними записами у відповідному реєстрі ЕСОЗ.
Відповідно до п.20.1 глави 20 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка вноситься до документа, яким оформлюється постанова ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог цього Положення
Пунктом 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 встановлено вичерпний перелік постанов, які ВЛК приймає при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб, зокрема: «Придатний», «Непридатний», «Потребує» (лікування, відпустки тощо), «Тимчасово непридатний».
Згідно з п.22.3 глави 22 розділу ІІ Положення №402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Пунктом 22.4 глави 22 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що документи, якими оформлюються постанови ВЛК, підписуються головою, всіма членами ВЛК, які брали участь у засіданні, та секретарем ВЛК не пізніше наступного робочого дня після проведення засідання ВЛК.
Відповідно до п.22.9 глави 22 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Пунктом 22.5 глави 22 розділу II №402 також встановлено, що під час дії воєнного стану строк опрацювання ВЛК свідоцтв про хворобу (довідок ВЛК) становить не більше п`яти календарних днів після закінчення медичного огляду.
Перевіряючи оскаржувану бездіяльність відповідача на предмет відповідності критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд керується наступним.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що Гарнізонна ВЛК №2 є позаштатною постійно діючою ВЛК у розумінні підп.2.5.1 п.2.5 глави 2 розділу І Положення №402. Після завершення медичного огляду у ВЛК виникає обов`язок, а не право, прийняти постанову відповідного змісту та оформити її передбаченим Положенням №402 документом. Підстав для невчинення таких дій Положення №402 не передбачає. При цьому строк оформлення відповідного документа під час дії воєнного стану обмежений п`ятьма календарними днями після закінчення медичного огляду.
У даній справі мали місце наступні обставини: медичний огляд позивача у Гарнізонній ВЛК №2 було проведено у серпні 2025 року; усі лікарі-спеціалісти здійснили огляд та відобразили свої висновки у Картці обстеження та медичного огляду; лікарі-уролог та терапевт дійшли висновку про придатність позивача до військової служби (з певними обмеженнями) та кваліфікували встановлені захворювання за відповідними статтями Розкладу хвороб; водночас Гарнізонна ВЛК №2 жодної постанови колегіально не прийняла, розділ Картки «Діагноз та постанова ВЛК» залишився незаповненим, підписів голови та секретаря ВЛК у Картці немає, документ про результати ВЛК позивачу не виданий; на адвокатський запит та скаргу від 13.11.2025 відповідь не надана.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення правомірності дій суб`єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що відповідач, не прийнявши постанови за результатами проведеного медичного огляду позивача та не оформивши її відповідним документом у встановлений Положенням №402 строк, допустив протиправну бездіяльність. Така бездіяльність не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, оскільки вчинена не у спосіб, визначений законом, необґрунтовано та несвоєчасно.
Щодо способу захисту порушеного права, суд виходить з такого.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Водночас суд зазначає, що визначення конкретного ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням ВЛК, яке суд не вправі підміняти.
Так, позивач просить зобов`язати відповідача прийняти постанову саме про придатність його до військової служби та видати позивачу один примірник такої постанови. Однак суд зауважує, що вказана позовна вимога сформульована таким чином, що передбачає прийняття відповідачем рішення із заздалегідь визначеним судом змістом.
Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Як уже зазначалось судом вище, у п.20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 встановлено вичерпний перелік постанов, які ВЛК приймає при медичному огляді військовослужбовців. Проте вибір між наведеними варіантами здійснюється ВЛК колегіально, на підставі результатів медичного огляду, з урахуванням Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, без необхідності узгодження з іншими органами. Отже, питання про те, який саме із зазначених варіантів постанови має бути прийнято за результатами огляду конкретного військовослужбовця, належить до дискреційних повноважень ВЛК.
Беручи до уваги сформовану судову практику Верховного Суду в аспекті меж судового контролю за дискреційними повноваженнями ВЛК (постанови від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, від 12.02.2021 у справі №820/5570/16 та від 10.02.2022 у справі №160/7153/20), суд приходить до висновку, що до повноважень адміністративного суду не належить визначення конкретного змісту постанови ВЛК щодо ступеня придатності особи до військової служби. А тому, у задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти постанову про придатність позивача до військової служби та видати позивачу один примірник такої постанови суд відмовляє.
Разом з тим невчинення будь-яких дій за результатами завершеного медичного огляду – тобто відмова від реалізації власних повноважень у тих випадках, де закон зобов`язує їх реалізувати, – не є дискрецією. Тому зобов`язання відповідача прийняти постанову на підставі медичного огляду, вже проведеного у серпні 2025 року, є належним і ефективним способом захисту, що відновлює порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття постанови ВЛК за результатами медичного огляду позивача та зобов`язання відповідача прийняти таку постанову.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Щодо судового збору, то згідно з п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення, шляхом зобов`язання у встановлений судом строк подати звіт про його виконання, суд зазначає, що зобов`язання сторони надати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не обов`язком. Вимога щодо подачі звіту про виконання судового рішення слугує стимулюючим засобом для його виконання. Оскільки матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення у цій справі, тому відсутні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідача подати суду такий звіт.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Гарнізонної військово-лікарської комісії №2 при Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» щодо неприйняття постанови про ступінь придатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 (солдата), до військової служби за результатами медичного огляду, проведеного у серпні 2025 року.
Зобов`язати Гарнізонну військово-лікарську комісію №2 при Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» (місцезнаходження: вул.Пекарська, 65Б, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 01996711) прийняти постанову про ступінь придатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: село Підгайчики, Золочівський район, Львівська область; РНОКПП: НОМЕР_3 ), до військової служби за результатами медичного огляду, проведеного у серпні 2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.