П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/1834/23
Провадження № 22-ц/4815/835/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 , законним представником якої є
ОСОБА_3 , 
– ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_3 ), яка подана їхнім представником – адвокатом Власюком Павлом Онуфрійовичем на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2026 року (ухвалене у складі судді Гнатущенко Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до  ОСОБА_2 , законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства.
Позов обґрунтовувала тим, що з 2020 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Нова Любомирка, Рівненського району Рівненської області по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони вели спільний побут та домашнє господарство. Зустрічатися ОСОБА_1 з ОСОБА_6 почали з 2019 року. У ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є спільна дитина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак запис про батька дитини – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
На підставі ч.1 ст.135 СК України батьком ОСОБА_7 вказаний ОСОБА_8 , однак такої особи не існує. Нею довільно вибрано набір прізвища, ім`я та по батькові.
ОСОБА_6 є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя проживав з дитиною та ОСОБА_1 однією сім`єю, займався вихованням та утриманням дитини.
За час життя ОСОБА_6 він та ОСОБА_1 мали намір одружитися та подати заяву про визнання його батьком дитини. Однак не встигли, оскільки його було мобілізовано до лав ЗСУ, а згодом він загинув у боях у Донецькій області.
Подає вказаний позов із метою підтвердження походження доньки від її батька – ОСОБА_6 , задля можливості користуватися пільгами як його доньці та отримання грошової допомоги від держави у зв`язку із загибеллю захисника України.
Просила суд, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.05.2023 року, встановити що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Львів) внести зміни в актовий запис номер 12 від 10.03.2020 р. про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і записати батьком дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства - задоволено повністю. 
Встановлено факт батьківства, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язано Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Львів) внести зміни в актовий запис номер 12 від 10.03.2020 р. про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і записати батьком дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.
Рішення мотивовано доведеністю факту батьківства ОСОБА_6 щодо дитини ОСОБА_7 та наявністю обґрунтованих підстав для задоволенню вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_3 ), через їх представника – адвоката Власюка П.О., оскаржили рішення в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі покликаються на неналежність відповідачів у справі, оскільки саме Пенсійний Фонд України та Міністерство оборони України є належними відповідачами у заявленому позові, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
17 квітня 2026 року ОСОБА_1 , через представника – адвоката Панчелюгу К.М., подала відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_7 , про що виконавчим комітетом Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області складено відповідний актовий запис №12, та видано 10.03.2020 року свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , де у графі "Батьки" вказано: батько ОСОБА_8 ; мати ОСОБА_1 (а.с. 7, 236 т.1).
Як убачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №00038490561 від 14.02.2023 р., відомості про батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – ОСОБА_8 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.18 т.1).
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані з 10.06.2020 р. та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать запис у паспорті громадянина України позивачки серія НОМЕР_2 (а.с. 8 т.1) та Довідка про реєстрацію місця проживання особи, видана Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області від 10.06.2020 №116/03-01-12 (а.с. 10 т.1).
Згідно акту обстеження, затвердженого Олександрійською сільською радою від 27.06.2023 р., комісія у складі депутата сільської ради Михасюк Т.В., і свідків – сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , провели обстеження за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_11 , та склали цей акт і дійсно підтвердили, що ОСОБА_1 , 1993 р.н., постійно проживає і зареєстрована за вказаною адресою з 2020 року. З нею разом проживають і зареєстровані її неповнолітні діти: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З ними разом проживав без реєстрації з 2020 року до вересня 2022 року ОСОБА_6 (1983 р.-2023 р.) до моменту мобілізації в ЗСУ. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вели спільне господарство, проживали як сім`я, чоловік допомагав матеріально та у вихованні дітей, опікувався найменшою дитиною ОСОБА_14 , часто прогулювався з нею, називав її своєю донькою. (а.ст. 166 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 06.02.2023 р. Відділом забезпечення надання адміністративних послуг Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, серія НОМЕР_3 (а.с.16 т.1).
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги є відповідачі: мати ОСОБА_4 та його дочка від іншого шлюбу – ОСОБА_2 . 
Як убачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №83833886 від 12.01.2026 р., параметри запиту ОСОБА_6 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №83833895 від 12.01.2026 р., параметри запиту ОСОБА_6 , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1687-МГ від 21.08.2023 р зразків крові загиблого громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гр-ки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо встановлення факту батьківства гр-на ОСОБА_6 у відношенні дитини ОСОБА_7 , народженою гр-кою ОСОБА_1 встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вірогідність того, що ОСОБА_6 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних однак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. (а.с.156-160 т.1)
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України.
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).
У статті 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цьогоКодексу.
У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Відповідно до статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.
Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).
Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року у справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23).
Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року у справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що проведення ДНК-експертизи з метою встановлення батьківства наразі є простим і дуже надійним методом, а її доказова цінність суттєво переважає будь-які інші докази, надані сторонами для підтвердження або спростування факту близьких стосунків (рішення ЄСПЛ у справі "Калачева проти росії", пункт 34, "Брауер проти Німеччини", заява № 3545/04, пункт 43, від 28 травня 2009 року, та "Цветелін Пєтков проти Болгарії" заява № 2641/06, пункт 55, від 15 липня 2014 року).
Поданими позивачкою доказами, які оцінені судом першої інстанції у їх сукупності згідно вимог ст. 89 ЦПК України, підтверджено факт батьківства  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому місцевим судом обґрунтовано задоволено позов ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про неналежність відповідачів апеляційним судом відхиляються.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Відповідачами у справі, яка переглядається апеляційним судом є донька та мати загиблого – які є його спадкоємцями першої черги за законом.
Малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ст.1261 ЦК України, як дитина померлого також набуде статусу спадкоємиці першої черги, що призведе до перерозподілу спадкового майна та прямо вплине на майнові права відповідачів, зменшивши розмір їхніх спадкових часток.
Оскільки загиблий був військовослужбовцем, встановлення батьківства є підставою для реалізації дитиною права на отримання частини одноразової грошової допомоги (ОГД) нарівні з іншими відповідачами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2021 року в справі № 715/2537/19 (провадження № 61-16191св20) вказано, що: "колегія суддів не приймає до уваги посилання у касаційній скарзі на неналежний спосіб захисту прав, обраний позивачем, відсутність постанови нотаріуса про вчинення нотаріальної дії щодо оформлення спадщини та відсутність спору про право, оскільки встановлення факту батьківства ОСОБА_3 зачіпає інтереси його спадкоємців, зокрема його матері ОСОБА_2, яка заперечує батьківство сина щодо дитини позивача, а отже справа правильно розглянута судами в порядку позовного провадження. Апеляційний суд правильно виходив з того, що за умов установлення спорідненості дитини із спадкодавцем, спадкування за законом може відбутися в позасудовий спосіб, в порядку статті 1269 ЦК України".
Спірні правовідносини стосуються встановлення батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, після його смерті. Міністерство оборони України та ПФУ не є учасниками таких правовідносин.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (законний представник ОСОБА_3 ), яка подана їхнім представником – адвокатом Власюком Павлом Онуфрійовичем залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2026 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.