ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/8621/26
Провадження № 3/947/1116/26

13.05.2026 року 
Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., за участю секретаря Маркової О.І., адвоката Мороз А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №590006 від 13.02.2026 року, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, 

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ЕПР1№590006 від 13.02.2026 року, 12.02.2026 року о 23:52 годині, на вул. Архітекторська, 24 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Qashqai державний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ООМЦПЗ у лікаря нарколога або на місці зупинки за допмогою газоаналізатора Драгер відмовилась на місці. 
В судове засідання ОСОБА_1 не  з`явилася, сповіщена належним чином, заву про відкладення слухання справи та розгляд справи за її бов`язкової пристуності суду не надала.
В судове засідання з`явилася представник ОСОБА_1 – адвокат Мороз А.А., яка не наполягала на слуханні справи за участю ОСОБА_1 , пояснила, що у ОСОБА_1 важка хвора дитина, інвалід з дитинства, яку вона не може залишити, просила суд розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 . В судовому засіданні адвокат Мороз А.А. підтримала своє клопотання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Пояснила, що в матеріалах справи розбіжності, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння пальців рук, в направленні різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, тобто ознаки відрізняють. Працівник поліції ОСОБА_2 , який зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 при спілкування з ОСОБА_1 взагалі не виявив у неї підстав для огляду, не називав і не оголошував ознак алкогольного сп`яніння. Працівник поліції фактично спровокував ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду в порушення ст. 266 КУпАП, якою встановлено чіткий, імперативний порядк та послідовність проведення огляду. Працівники поліції не повідомляли порядок проходження такого огляду та відповідальність за відмову від нього. 
В судовому засіданні в якості свідка допитаний працівник поліції ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона не відмовляла ОСОБА_1 від проходження, з направленням не знайомила, на підпис ОСОБА_1 не надавала. Драгера в них не було, треба було чекати, вона не роз`яснювала ОСОБА_1 , що можно проїхати до медичного закладу та наслідки відмови від проходження медичного огляду. 
В судовому засіданні в якості свідка допитаний працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, з машини був запах алкоголю, в машині перебував чоловік ОСОБА_1 , вона нервувала, з початку він не вбачав ознак сп`яніння, але його напарниця ОСОБА_3 , повідомила, що ОСОБА_1 жує жуйку, тому треба її перевіряти на алкоголь. Він їй запропонував пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер, на що остання погодилась, але Драгеру не було, треба було чекати, вони роз`яснили ОСОБА_1 , що можна відмовитись від проходження, ОСОБА_1 поспілкувалась з чоловіком і відмовилась. Коли він спілкувався з ОСОБА_1 він від неї не почув запаху алкоголю.
Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Мороз А.А., пояснення працівників поліції Бобок М.І., ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.
Судом було встановлено, що 13.02.2026 року працівниками патрульної поліції було складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини  ОСОБА_1 порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.
В судовому засіданні був переглянутий відео запис з місця адміністративного правопорушення, долучений працівниками поліції до адміністративного провадження з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Працівник поліції ОСОБА_2 спілкується з ОСОБА_1 , яка поводить себе адекватно. Працівник поліції повідомляє, що відносно неї буде складена постанова за порушення ПДР. Працівник поліції просить ОСОБА_1 відкрити багажник, ОСОБА_1 виходить з машини, спілкується з працівником поліції, пояснює, що в багажнику сумка чоловіка, поводить себе адекватно, спокійно, на відео не вбачається порушення координації рухів, працівник поліції запитує у неї чи вона щось вживала, вона відповідає «ні», вживав чоловік. Працівник поліції просить її подихати на нього, що ОСОБА_1 зробила. Працівник поліції говорить гаразд, зараз надамо постанову вам. Другий працівник поліції ОСОБА_3 перебуває в службовому автомобілі, запитує ОСОБА_2 «на Драгер не продували» на, що останній відповідає ні, в машині запах, там чоловік, на запитання ОСОБА_3 «а вона пила». ОСОБА_2 , який спілкувався з ОСОБА_1 та склада протокол відповів «ні». Після чого працівник поліції ОСОБА_3 говорить, може вона випила 50 грам, скажи їй, щоб викинула гумку і ще раз подихала. Працівник поліції знайомить ОСОБА_1 з постановою, після чого запитує, чи вона готова пройти огляд на місці за допомогою Драгер, ОСОБА_1 погоджується, відповідає, що в машині дитина, вона би не вживала алкоголь і керувала б автомобілем. На відеозапису не вбачається жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Працівник поліції починає запрошувати Драгер, так як в них Драгер відсутній. Після чого працівник поліції починає, говорити, дивиться які варіанти: поїхати в медичний заклад, або на місці, чи потрібно запитувати Драгер, можна відмовитись, але також буде протокол, вирішуйте самі. , після чого інспектор поліції неодноразово наголошує, що водій може відмовитись, ну що ви вирішили. При цьому працівники поліції телефонують колегам та запрошують Драгер,Ю після чого ОСОБА_2 говорить по телефону, зрозумів, що ніхто не може підвезти Драгер. На 00:0048, я вам пояснив Драгер на місці, медичний огляд, маєте право відмовитись, що ви вирішуєте, після чого працівник поліції робить акцент на відмові від проходження медичного огляду, працівники поліції тиснуть на неї, знову згодна чи не згодна, що робимо, отримують не чітку відповідь, та пояснюють ОСОБА_1 , що відносно неї буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову. 
У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 731914 від12.01.2024 року в графі «свідки чи потерпілі» не залучались.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно  ОСОБА_1 за наявними доказами по справі. 
Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про національну поліцію»
1. Поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.
2. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.
3. Поверхнева перевірка здійснюється поліцейським відповідної статі. У невідкладних випадках поверхневу перевірку може здійснити будь-який поліцейський лише з використанням спеціального приладу або засобу.
4. Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу:
1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;
2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб;
3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.
5. Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.
6. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.
7. При виявленні в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог статті 237 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»
1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
До матеріалів справи працівниками поліції не долучено постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки згаданого транспортного засобу під керуванням останнього. 
Судом були досліджені наявні в матеріалах справи відео запису подій, які стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . З зазначеного диску вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, Драгер був відсутній, працівники поліції не повідомляли порядок проходження огляду та відповідальність за відмову. Інспектор неодноразово акцентую увагу водія ОСОБА_1 можливості відмови від проходження огляду, подаючи такий варіант як альтернативу, рівнозначному проходженню огляду на місці. Письмового направлення на медичний огляд ОСОБА_1 на вручалось, крім того в Направленні на медичний огляд та в протоколі про адміністративне правопорушення відрізняються один від одного. Розглядаючи в сукупності зазначені документи, суд приходить до висновку, що дані документи складенні працівником поліції не доводять провини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України, а відео долучено до матеріалів справи взагалі спростовує відмову ОСОБА_1 від проходження будь якого медичного огляду. 
Крім того суд окремо звертає увагу, що наявне в матеріалах судової справи «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» втратило силу 16.05.2025 року на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №338/825 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735».
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що працівник поліції ОСОБА_3 фактично не виписувала направлення відносно ОСОБА_1 направлення до медичного закладу. 
Також в ході судового розгляду було встановлено з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 та ні ким не спростовано, що «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» виписано 12.02.2026 року о 23:52 годині, проте відео запис з бодікамери інспектора (ІD реєстратора 471811) розпочинається – 12.02.2026 року о 23:53:50 годин, аналогічна ситуація зафіксована на іншій бодікамері інспектора (ІD реєстратора 471366) – фактично на 2 хвилини пізніше.
Враховуючи вище викладене працівники поліції зазделегіть знали, що громадянка ОСОБА_1 відмовиться від проходження медичного огляду на місці або в закладі охорони здоров`я. 
Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд –
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя       Войтов Г. В.