Справа № 930/556/25
№2/930/92/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.04.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
за участю представника позивача - адвоката:   Нечепуренка Г.І.
представника відповідача - Немирівської міської ради: Багінського І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом , -
В С Т А Н О В И В :
До Немирівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько — ОСОБА_2 , який проживав у с. Межигірка Немирівського району Вінницької області.
Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 були позивач та його мати — ОСОБА_3 , жителька с. Межигірка Немирівського району Вінницької області.
Як зазначає позивач, його мати займалася оформленням спадщини після смерті чоловіка та відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Після смерті батька позивач допомагав матері по господарству, доглядав за нею, купував ліки та продукти харчування.
У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача — ОСОБА_3 .
Позивач зазначає, що у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері.
Під час звернення до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини на майно, яке мати прийняла після смерті ОСОБА_2 , а саме на земельну частку (пай), право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0438945 від 06.06.2000, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа.
У зв`язку із зазначеними обставинами нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо оформлення права на спадкове майно.
Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем за законом на земельну частку (пай), право на яку належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0438945 від 06.06.2000.
Оскільки оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) втрачено, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права та зареєструвати право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку.
За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Ухвалою судді від 01.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача — адвокат Нечепуренко Г.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача — Немирівської міської ради, за довіреністю Багінський І.В., просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за недоведеністю позовних вимог.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0438945 від 06.06.2000 року.
Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцями першої черги за законом є діти, дружина та батьки померлого.

Як убачається з матеріалів справи, спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 були його дружина — ОСОБА_3 та син — ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним та після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі на успадковане нею право на земельну частку (пай) після смерті чоловіка.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, а спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З наданих суду доказів убачається, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Разом із тим, при оформленні спадкових прав на земельну частку (пай) нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), що підтверджується матеріалами справи, а саме постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.05.2025 року виданої приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини.
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Згідно п. 17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи в праві набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Суд враховує, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа не спростовує самого факту належності спадкодавцю права на земельну частку (пай), якщо такий факт підтверджується належними та допустимими доказами.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ВН №0438945 від 06.06.2000 року, належало ОСОБА_2 , після смерті якого спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 , а після її смерті спадщину прийняв позивач — ОСОБА_1 .
Доводи представника відповідача про недоведеність позовних вимог суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 316,328,392,1216-1218, 1223, 1225, 1261-1262, 1268 ЦК України, ст. ст. 12,13,76-82,89, 263-265 ЦПК України, ст. 81, розділ Х «Перехідних положень» ЗК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1  - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 22.04.1999 р., інд. код НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 1.85 умовно кадастрових га., яке належало ОСОБА_5 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН N? 0438945 від 06.06.2000.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко