Справа №442/2299/26 
Провадження №2/442/1325/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О., 
за участю секретаря Далявської Л.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Непомнющий Олександр Миколайович до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що між ним та відповідачами було укладено договір позики, за яким він передав відповідачам грошові кошти, які останні мали повернути 18.12.2025 року. Відповідачі до вказаної дати не повернули суму боргу, чим порушили взяті на себе зобов`язання та права позивача. А тому просить стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 292824 грн та судові витрати.
В судове засідання позивач не з`явився. Від його представника – адвоката Непомнющого О.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позов свого довірителя підтримав та просив суд задоволити позов у повному обсязі. Не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі, які належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією та шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав їхню неявку неповажною та продовжив розгляд справи за їхньої відсутності.
Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 18 грудня 2024 року, між позивачем, ОСОБА_1 , та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошей на загальну грошову суму у розмірі 278 880,00 гривень 00 копійок, що в еквіваленті на день підписання цього договору, за комерційним курсом продажу доларів США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» (42,00 грн. за 1 долар США), становить 6 640,00 (Шість тисяч шістсот сорок) доларів США 00 центів. 
Відповідно до п.3 вказаного Договору позики сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 18.12.2025 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. 
Згідно з п. 3.1. Сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ «КБ ПРИВАТБАНК» станом на дату повернення позики (частини позики). 
Відповідно до Договору позики в редакції додаткової угоди № 1 від 27.01.2024 повернення Позичальником позиченої суми повинно вчинятись 18 числа кожного місяця за наступним графіком: до 18.01.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.02.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.03.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.04.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.05.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.06.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.07.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.08.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.09.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.10.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, до 18.11.2025 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 500,00 (П`ятсот) доларів США 00 центів, а решту суми у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики, становитиме 1 140,00 (Одна тисяча сто сорок) доларів США 00 центів – по 18.12.2025 (Вісімнадцяте грудня дві тисячі двадцять п`ятого) року. 
Згідно з п. 3.3. Повернення частини позики, у відповідності до ст. 545 Цивільного кодексу України, підтверджується відповідними письмовими розписками Позикодавця. Повернення всієї суми позики, підтверджується відповідною заявою Позикодавця про проведення повного розрахунку, справжність підпису якого має бути нотаріально засвідчена. Таким чином, Позивач виконав умови Договору позики, а саме Позивач передав Відповідачу 1 грошові кошти в загальному розмірі 278 880,00 (Двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок. 
Факт отримання Відповідачем 1 від Позивача грошових коштів у розмірі 278 880,00 (Двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 18.12.2024. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Крім того, ОСОБА_3 (Відповідач 2), шляхом підписання заяви, засвідченої в нотаріальному порядку Юзва Н.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу львівської області 18.12.2024, що зареєстрована в реєстрі за № 9098 (далі – Заява), надав згоду своїй дружині ОСОБА_2 (Відповідач 1) на отримання нею в позику грошових коштів у сумі 278 880,00 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, та на передачу нею в заставу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , як Позичальника, за Договором позики грошей, транспортного засобу марки FORD, комерційний опис FUSION, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , рік випуску: 2014, колір: СІРИЙ, особливі відмітки: ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, реєстраційний номер НОМЕР_3 , набутого нею під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , та на укладення і підписання нею, в якості Позичальника та Заставодавця, відповідних договорів позики та застави, договорів про внесення змін до договорів позики/ застави, договорів про розірвання вищевказаних правочинів, на умовах на її розсуд Слід зауважити, що наявна згода ОСОБА_3 на укладання його дружиною Відповідачем 1 – ОСОБА_2 свідчить про його обізнаність у вчиненні Відповідачем 1 правочину та фактично відповідальність у вигляді звернення стягнення на майно може бути застосовано на сумісне майно подружжя. 
Ст. 61 Сімейного кодексу України передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому Стаття 369 ЦК України чітко розтлумачує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.
Так, відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 
Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. 
Згідно ст. 65 та 73 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. 
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, нших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Всього за Договором позики заборгованість Відповідача перед Позивачем складає: 292 824,00 (двісті дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок, що розрахована наступним чином: 6 640,00 х 44,10 = 292 824,00, де 6 640,00 - суму заборгованості у доларовому еквіваленті на дату позову (10.03.26) 44,10 - комерційний курс купівлі доларів США, встановлений ПАТ КБ «Приватбанк за 1 дол. США на дату позову (10.03.26). 
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. 
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч.2 ст 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 
За положенням ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Статтями 526, 527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
Крім того, за положенням п. 12 Договору позики грошей з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором Сторони домовились укласти Договір застави транспортного засобу, типу ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН марки FORD, модель FUSION, номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_2 , рік випуску: 2014, колір: СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Так, 18.12.2024 на виконання вказаного положення Договору Позики, між ОСОБА_1 , з однієї сторони у якості Заставодержателя та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , з другої сторони, у якості Заставодавця, укладено Договір Застави (надалі – Договір Застави), відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов`язань Позичальника ОСОБА_2 перед Заставодержателем за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 грудня 2024 року, а саме: повернення позики у розмірі 278 880,00 (двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що в еквіваленті на день підписання цього договору, за комерційним курсом продажу доларів США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» (42,00 грн. за 1 долар США), становить 6 640,00 (шість тисяч шістсот сорок) доларів США 00 центів (надалі за текстом Договору позика) в строк до 18.12.2025.
Відповідно до п. 5 Договору застави предметом застави є транспортний засіб марки FORD, комерційний опис FUSION, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , рік випуску: 2014, колір: СІРИЙ, особливі відмітки: ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата реєстрації: 13.09.2024 року, дата першої реєстрації в Україні 06.04.2018 року. Пунктом 6 Договору застави передбачено, що предмет застави належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 13.09.2014 року органом ТСЦ 4642. 
Крім того, Заставодавець та Заставодержатель в п. 7 дійсного договору дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору складає 279 000,00 грн. (двісті сімдесят дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Відповідно до п. 9 Договору застави предмет застави залишається у володінні Заставодавця. Крім того, п. 12 Договору застави передбачено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмету застави несе Заставодавець. Відповідно до п. 18 Договору застави Заставодержатель крім іншого, має право у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики або умов договору застави Заставодержатель має право заборонити Заставодавцю користування предметом застави та змінити місцезнаходження предмета застави. Згідно п. 19 Договору застави Заставодержатель вправі вимагати дострокового виконання забезпеченого заставою зобов`язання, а у разі його невиконання звернути стягнення на предмет застави, якщо: заставодавець порушив умови даного договору; у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики; якщо інша особа одержала право звернути стягнення на предмет заставою. Крім того, п. 22 Договору застави передбачено, що Заставодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках: якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань за договором позики, забезпеченими заставою, вони не будуть виконані; у випадках, передбачених п.19 даного Договору. Пунктом 23 Договору застави передбачено, що стягнення може здійснюватися на вибір Заставодержателя в таких спосіб: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового звернення стягнення на предмет застави. Використання позасудового способу звернення стягнення на предмет застави не позбавляє Заставодержателя права звернутися до суду для звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заставу» Застава – це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору. 
Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідачі отримали від позивача грошові кошти, однак, умови договору ними виконано не було.
Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до суми задоволених вимог. 
Що стосується стягнення із відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн., то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3ст. 137 ЦПК України.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договір про надання юридичних послуг від 01.10.2021 року, Акт розрахунку до договору від 09.03.2026 року, в якому прописано гонорар в сумі 40000 грн.
Однак, подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Заявлені витрати в розмірі 40000,00 грн. не відповідають критерію реальності та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Завданням цивільного судочинства є зокрема справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. А до його, засад відноситься принцип пропорційності, що визначений у ст.11 цього кодексу, за яким Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З огляду на викладене, з відповідача до стягнення буде підлягати сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.
Разом з тим, ухвалою суду від 02.06.2026 року на адвоката Непомнющого О.М. накладено штраф в розмірі 998,40 грн за невиконання вимог суду.
Згідно ч.6 ст.148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.
Оскільки, адвокатом виконано вимоги суду, а саме представлено оригінал договору позики, суд вважає, що ухвалу про накладення на останнього штрафу слід скасувати.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України , суд, в и р і ш и в :
Позов задоволити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) 292824 (двісті дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок боргу за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1490,50 грн на витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1490,50 грн на витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.
В задоволенні решти вимог позову відмовити. 
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 02 червня 2026 року про накладення на адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича штрафу в розмірі 998,40 грн, - скасувати. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Медведик Л.О.