ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/378/26 Справа № 700/238/26 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Пічкур С. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2026 року         м. Черкаси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Лисянського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що водій ОСОБА_1 03 березня 2026 року о 22 год. 30 хв. в с. Шушківка по вул. 50-річчя Перемоги, 5 керував транспортним засобом СНERY E5 р/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, виражене тремтіння рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає вищевказану постанову незаконною та необґрунтованою через порушенням норм процесуального права та невідповідність фактичним обставинам справи.
Стверджує, що суддею суду першої інстанції було допущено спрощений підхід до розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки не було встановлено фактичні обставини правопорушення, а суддя послався лише на обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та обґрунтував вину лише на формально перелічених документах.
З цього приводу посилається на рішення ЄСПЛ у справі “Проніна проти України “ від 18.07.2006.
В доповненнях до апеляційної скарги захисниця Рудницька А.В. зазначає, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».
Вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру огляну на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння та він заперечував вживання ним алкогольних напоїв.
Зазначає, що бланк направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке було складено у відношенні ОСОБА_1 , старого зразку та в ньому зазначено неправдиву інформацію щодо доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я працівниками поліції. 
Вважає, що працівниками поліції було порушено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі – Порядок).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисниці Рудницької А.В., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею було дотримано.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №605593 від 03 березня 2026 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
У цьому протоколі наявна інформація про особу щодо якої він складений (п. 4 протоколу), а також марка транспортного засобу (п. 6 протоколу).
Отже зазначення цих відомостей судом в постанові, що оскаржується, не супеерчить змісту зазначеному протоколу про адміністративне правопорушення.
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.
Направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2026 до ТМР «Торощинська міська лікарня», згідно з яким у водія ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким водій ОСОБА_1 від огляду з використанням спеціальних технічних засобів відмовився.
Невідповідність бланку направлення на огляд водія транспортного засобу, затвердженому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 не впливає на обґрунтовані висновки суду про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо незнання ОСОБА_1 про вид та розмір стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на заявлену причину його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зауважує на зміст ст. 68 Конституції України, яка визначає, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Окрім того, суд в основу рішення про накладення адміністративного стягнення поклав відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що апелянтом не спростовувалось.
Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Всупереч доводам апелянта, не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи.
Інші доводи апелянта не вказують на істотні порушення законодавства, що перешкодили чи могли перешкодити суду винести закону та обґрунтовану постанову.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП. 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисниці Рудницької А.В. залишити без задоволення, постанову судді Лисянського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук