ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/11145/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 ( суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/11145/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій позивач просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.07.2025 за №084050022364 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 період його роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001, до страхового стажу періоди його роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, з 01.09.1995 по 27.10.1995, з 15.11.1996 по 27.02.1997, та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 20.04.2025.
У позовній заяві (уточненій) зазначено наступне: “… 18.07.2025 ОСОБА_1 (далі – Позивач) вперше звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон України № 1058-ІV), оскільки 19.04.2025 досяг 52-річного віку та мав більше 25 років страхового стажу, з них більше 8 років пільгового стажу за списком № 1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – Відповідач) від 25.07.2025 № 084050022364 ОСОБА_1 в призначенні пенсії відмовлено за недостатністю пільгового стажу, оскільки не зараховано до нього період роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001 (4 роки 4 місяці 25 днів), у зв`язку із відсутністю на довідці ПрАТ “Запоріжкокс” від 14.07.2023 № 110 підпису головного бухгалтера. Цим рішенням також відмовлено в зарахуванні до страхового стажу Позивача періодів його роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, з 01.09.1995 по 27.10.1995, з 15.11.1996 по 27.02.1997, з 25.11.2001 по 21.08.2002, з 21.10.2002 по 25.05.2007 з різних підстав, серед яких недоліки в записах трудової книжки, відсутність страхових внесків тощо. 07.08.2025 Позивач повторно звернувся до пенсійного органу, надавши довідку від 14.07.2023 № 110 з підписом головного бухгалтера, що усувало формальний недолік, на який посилався Відповідач у первинному рішенні. Також Позивачем додатково було надано довідки про підтвердження страхового та пільгового стажу ЗДП “Кремнійполімер” від 05.08.2025 № 61 та ПАТ ЗМК “Запоріжсталь” від 29.07.2025 № 542. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 14.08.2025 № 084050022364 Позивачу знову відмовлено в призначенні пенсії, оскільки до пільгового стажу не зараховано періоди його роботи з 15.11.1996 по 27.02.1997 та з 10.11.2024 по 27.07.2025 (за вибіркою) без зазначення причин відмови та з 19.07.2000 по 09.04.2001 з підстав перерви в дії наказів про результати атестації робочих місць. До страхового стажу залишились незарахованими періоди роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993 та з 21.10.2002 по 25.05.2007 за наявності недоліків, допущених у записах трудової книжки, та несплатою страхових внесків. 21.08.2025 Позивач втретє звернувся за призначенням пенсії додатково надав оновлену довідку ПАТ ЗМК “Запоріжсталь” від 19.08.2025 № 605. 28.08.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення № 084050022364, яким втретє відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відмовою зарахувати пільговий стаж за списком № 1 за період з 19.07.2000 по 09.04.2001, оскільки відсутні накази про результати атестації робочого місця, за період з 15.11.1996 по 27.02.1997, оскільки на довідці від 05.08.2025 № 61 відсутній підпис начальника відділу кадрів, за період з 10.11.2024 по 27.07.2025, оскільки назва посади в довідці від 19.08.2025 № 605 не відповідає даним трудової книжки. До страхового стажу Позивача знову не зараховано періоди роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993 та період з 21.10.2002 по 25.05.2007 з тих самих підстав. Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Оскільки із вперше за призначенням пенсії Позивач звернувся 18.07.2025, тобто в тримісячний строк з дня досягнення пенсійного віку – ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія йому мала бути призначена з дня наступного - 20.04.2025. Отже, саме первинне рішення про відмову в призначенні пенсії порушує права Позивача на отримання пенсії з часу набуття відповідного права - 20.04.2025. Позивач рішення Відповідача від 25.07.2025 № 084050022364 вважає таким, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та в судовому порядку підлягає скасуванню із зобов`язанням призначити Позивачу пенсію, з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 114 Закону № 1058-ІV особи мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 мають чоловіки, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам – на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. Відповідно до цієї норми для призначення пенсії з 52-річного віку Позивачу необхідно мати 8 років стажу за професією, передбаченою Списком № 1, та 25 років страхового стажу. Позивач набув 52-річного віку 19.04.2025, що підтверджується його паспортом НОМЕР_1 . У рішенні від 25.07.2025 № 084050022364 Відповідачем визнається страховий стаж Позивача в 25 років 1 місяць, з них пільговий стаж за списком № 1 - 3 роки 10 місяців 9 днів. Відповідачем відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу Позивача періоду його роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001 (4 роки 4 місяці 25 днів) за професією електрозварника ручного зварювання коксового цеху ПрАТ “Запоріжкокс”, яка передбачена Списком 1 розділ IV підрозділ 1а код 1040100а-1753а, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 № 162 з формальних міркувань – відсутності в довідці про підтвердження пільгового стажу від 14.07.2023 № 110 підпису головного бухгалтера. Проте згідно із ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка та записи про результати проведення атестації робочого місця Позивача. … Спірний пільговий стаж Позивача за списком № 1 підтверджується записами № 14-16 у трудовій книжці Позивача НОМЕР_2 . … На підтвердження проведення атестації робочих місць до заяви про призначення пенсії від 18.07.2025 Позивач надав копії наказів про результати атестації робочих місць від 19.07.1995 № 243, від 10.04.2001 № 68, якими підтверджуються важкі та шкідливі умови праці Позивача за період роботи на підприємстві за професією електрозварника ручного зварювання коксового цеху, що передбачено Списком 1 розділ IV підрозділ 1а код 1040100а-1753а постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (довідка від 14.07.2023 № 110). Отже, наявність стажу Позивача за списком № 1 за період його роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001, підтверджується також результатами проведених атестацій робочих місць. … Пільговий стаж Позивача за Списком № 1 підтверджується індивідуальними відомостями в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (“Відомості по спеціальному стажу”, інформація в реєстрі наявна з 1999 року) із зазначенням ЄДРПОУ ПрАТ "ЗАПОРІЖКОКС" - 00191224, код підстави для обліку спеціального стажу Позивача – ЗПЗ013А1. Відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 14.04.2015 № 435, код ЗПЗ013А1 свідчить про особливо шкідливі та особливо важкі умови праці (Список 1). За таких обставин, відмова Відповідача в зарахуванні до пільгового стажу Позивача за списком № 1 спірного періоду роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001 безпідставна. Проте Відповідачем не визнається пільговий стаж роботи Позивача за Списком № 1 за спірний період, оскільки довідка від 14.07.2023 № 110, на думку Відповідача, не відповідає додатку № 5 Порядку № 637, а саме, відсутній підпис головного бухгалтера, що не може бути законною підставою для відмови в зарахуванні стажу. Довідка ПРАТ “Запоріжкокс” від 14.07.2023 № 110 містить УСІ обов`язкові реквізити та відповідає вимогам п. 20 Постанови № 637, а саме: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу: з 03.03.1997 по 27.07.2001, професія або посада – електрозварника ручного зварювання коксового цеху; характер виконуваної роботи – ремонт устаткування в місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи - розділ IV підрозділ 1а код 1040100а-1753а Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.1994 № 162; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка: особова картка, штатний розклад, відомості про зарплату, накази про проведення атестації робочого місця. Щодо відсутності підпису головного бухгалтера, звертаю увагу на таке. … При зверненні Позивача за призначенням пенсії 22.07.2024 сервісним центром ГУ ПФУ в Запорізькій області йому було надано бланк відповідної заяви, який НЕ відповідає Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів в редакції, що діяла на момент звернення за призначенням пенсії. Зокрема, у наданому ГУ ПФУ в Запорізькій області бланку заяви ВІДСУТНІЙ РОЗДІЛ “Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії”. До того ж, пунктом 3.3. Порядку подання та оформлення документів встановлено обов`язок органу, що призначає пенсію, надати допомогу особам в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії. Підкреслюю, що вимоги вказаного пункту Порядку не зобов`язує, особу, що звертається за призначенням пенсії, подавати будь-які додаткові звернення з проханням зробити конкретний запит або надати допомогу. … Тобто, для забезпечення свого обов`язку щодо надання громадянам України послуг з призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, мав самостійно отримати будь-які необхідні документи/інформацію, чого ним здійснено не було. НЕЗДІЙСНЕННЯ пенсійними органами своїх ПУБЛІЧНО-ВЛАДНИХ ПОВНОВАЖЕНЬ, не дає Відповідачам підстав позбавляти Позивача права на належне обчислення розміру пенсії. Отже, період роботи Позивача з 03.03.1997 по 27.07.2001 мав бути зарахований до його пільгового стажу за списком № 1. Відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу Позивача періодів його роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, з 01.09.1995 по 27.10.1995, з 15.11.1996 по 27.02.1997 Відповідач покликається на неналежне оформлення записів у трудовій книжці Позивача НОМЕР_3 . Проте такі мотиви прийняття рішення Відповідачем суперечить чинному законодавству та не узгоджується із релевантними правовими висновками Верховного Суду. … Відмова Відповідача в зарахуванні спірних періодів стажу несумісна з принципами верховенства права та належного урядування. … Таким чином, за умови зарахування до пільгового стажу спірного періоду роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001, що складає 4 роки 4 місяці 25 днів, загальний пільговий стаж Позивача складатиме (разом із вже зарахованими Відповідачем 3 роками 10 місяцями 09 днями) 8 років 3 місяці 8 днів, тобто стаж достатній для призначення пенсії з 52 років. Отже, Позивач, маючи необхідний страховий та пільговий стаж, 18.07.2025 правомірно звернувся за призначенням пенсії, а Відповідач, відмовляючи в зарахуванні до пільгового стажу Позивача періоду його роботи за Списком № 1 з 03.03.1997 по 27.07.2001 та до страхового стажу Позивача періодів його роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, з 01.09.1995 по 27.10.1995, з 15.11.1996 по 27.02.1997, та відмовивши в призначенні пенсії, порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. … У цьому спорі єдиним правомірним видом поведінки пенсійного органу є зарахування спірних періодів до пільгового стажу роботи та призначення Позивачу пенсії, тому єдиним ефективним способом захисту порушених прав Позивача, що забезпечить їх поновлення без повторного звернення до суду є зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди пільгового стажу та призначити йому пенсію. …”.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що до страхового стажу відповідно до трудової книжки від 05.06.1991 не зараховано періоди: період роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, оскільки не зазначено номер та дату наказу про прийняття на роботу; період роботи з 01.09.1995 по 27.10.1995, оскільки у запису про звільнення відсутня дата наказу, підпис відповідальної особи та печатка (відсутня сканкопія 8-9 сторінок трудової книжки); період роботи з 15.11.1996 по 27.02.1997, оскільки відсутній номер наказу про звільнення. До пільгового стажу не зараховано: період роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001, згідно з довідкою від 14.07.2023 № 110, виданою ПРАТ "Запоріжкокс", оскільки в довідці відсутній підпис головного бухгалтера.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
За результатами розгляду заяви позивача від 18.07.2025 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідачем прийнято Рішення від 25.07.2025 за №084050022364 про відмову у призначенні пенсії, в якому зазначено наступне: “… ЗАЯВНИК: ОСОБА_2 . Вид пенсії: ПЕНСІЯ ЗА ВІКОМ. Умови призначення: ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Податковий номер: 2677217173. Дата народження, стать: ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловік. Дата звернення, вік, ознака роботи: 18.07.2025, 52р. 2м. 29д, Працює. Відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Відповідно до п. 1.1. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі-Порядок) заява про призначення пенсії, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізити). Відповідно до п. 2.23. розділу II Порядку при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Страховий стаж особи становить 25 років 1 місяць, з урахуванням вимог частини третьої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 28 років 1 місяць. До страхового стажу відповідно до трудової книжки від 05.06.1991 не зараховано періоди: -період роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, оскільки не зазначено номер та дату наказу про прийняття на роботу; -період роботи з 01.09.1995 по 27.10.1995, оскільки у запису про звільнення відсутня дата наказу, підпис відповідальної особи та печатка (відсутня сканкопія 8-9 сторінок трудової книжки); -період роботи з 15.11.1996 по 27.02.1997, оскільки відсутній номер наказу про звільнення; -період отримання допомоги по безробіттю з 25.11.2001 по 21.08.2002, оскільки дата припинення виплати допомоги не відповідає даті наказу на припинення виплати допомоги 27.08.2001; -період роботи з 21.10.2002 по 31.12.2003 (згідно з записами трудової книжки період роботи з 21.10.2002 по 25.05.2007), оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про трудову діяльність. Для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи та періоду отримання допомоги по безробіттю необхідно надати уточнюючі довідку з посиланням на первинні та довідки про реорганізацію. Пільговий стаж по Списку №1 становить 3 роки 10 місяців 9 днів. До пільгового стажу не зараховано: -період роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001, згідно з довідкою від 14.07.2023 № 110, виданою ПРАТ "Запоріжкокс", оскільки в довідці відсутній підпис головного бухгалтера. В призначенні пенсії за віком відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. …”.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення та застосовуючи сталу практику Верховного суду з спірних питань, зазначає.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон № 1058-IV.
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ст.9 зазначеного Закону).
Відповідно до абз.1, 2 п.2 розд.XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. 
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно ч.1 ст.114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ст.114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абз.1 ч.3 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до абз.3 ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004р. застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з ст.62 Закону № 1788-ХІІ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у відповідності до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами /надалі – Порядок № 637/.
Згідно з п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п.20 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку (коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів)), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах /Порядок № 383/.
Відповідно до п.3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1192р. (приклади у додатках 1, 2).
Згідно п.10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Отже, основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 Порядку № 637, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так, спріним рішенням пенсійного фонду до страхового стажу відповідно до трудової книжки від 05.06.1991 не зараховано періоди: період роботи з 28.05.1993 по 12.11.1993, оскільки не зазначено номер та дату наказу про прийняття на роботу; період роботи з 01.09.1995 по 27.10.1995, оскільки у запису про звільнення відсутня дата наказу, підпис відповідальної особи та печатка (відсутня сканкопія 8-9 сторінок трудової книжки); період роботи з 15.11.1996 по 27.02.1997, оскільки відсутній номер наказу про звільнення. До пільгового стажу не зараховано: період роботи з 03.03.1997 по 27.07.2001, згідно з довідкою від 14.07.2023 № 110, виданою ПРАТ "Запоріжкокс", оскільки в довідці відсутній підпис головного бухгалтера.
Водночас, колегія суддів зазначає, що вимоги до ведення та заповнення трудових книжок працівників у період до 1992 року включно визначала Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252; зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412; Інструкція №162).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58) та визначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується.
При цьому колегія суддів зауважує, що положення Інструкції №162 та Інструкції №58 узгоджуються за своєю структурою й змістом, а відтак не потребують повторення.
Так, за змістом пункту 1.1. глави 1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
За правилами пункту 2.4. глави 2 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами. Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У пункті 2.6. глави 2 цієї ж Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а, від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.
Разом з тим, за змістом наведених норм відповідальним за заповнення трудової книжки є уповноважений орган.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Поряд із цим колегія суддів зауважує, що особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення її трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах або обрахунку страхового стажу.
Даний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 лютого 2018 року по справі №687/975/17.
Водночас, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи стосовно якої її оформлено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Відтак, здійснення записів у трудовій книжці та їх належне оформлення законодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе не вчинення такого запису або його неналежне оформлення не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судому постановах від 02 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 26 червня 2019 року у справі №423/3762/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №683/737/17, від 09 серпня 2019 у справі №654/890/17, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.
Окрім цього, колегія суддів зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Варто звернути увагу, що наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №127/9055/17.
Також, колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічні висновки знаходяться у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 23 жовтня 2019 року у справі №263/3783/17, від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 20 січня 2021 року у справі №588/647/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22 та інших.
Окрім цього, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а.
Аналогічно і Закон України «Про адміністративну процедуру» передбачає, що адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.
Адміністративний орган не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом.
Згідно ст. 16 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган не може вимагати від особи надання документів та відомостей, що перебувають у володінні адміністративного органу або іншого органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, що належить до сфери управління такого органу.
В той же час, відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у трудовій книжці позивачки, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи.
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 в адміністративній справі №280/11145/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 19 червня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко