479/1617/24
2/479/24/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
20 квітня 2026 року смт.Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого – судді Репушевської О.В.,
за участі: секретаря судового засідання Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро у порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/1617/24 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,

у ч а с н и к и с п р а в и :
позивач     ОСОБА_1 ,
представники позивача адвокат Кофман А.І., за довіреністю від 10 квітня 2025 року,

відповідач     ОСОБА_2 ,
представник відповідача адвокат Волкогонов О.К., за ордером серія ВН №1451756
від 14 січня 2025 року, 

третя особа, що не заявляє 
самостійних вимог:   орган опіки та піклування Кривоозерської селищної ради,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. Вказує на те, що він перебував в шлюбі з відповідачем з 27 вересня 2011 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Той порядок зустрічей, який був запропонований позивачем відповідача не влаштовує, вона перешкоджає спілкуватися з дитиною, тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. 
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги з уточненими вимогами від 26 листопада 2025 року підтримала, просила задовольнити.
Відповідач, її представник в судове засідання не з`явились, належними чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили.
Представник Служби у справах дітей Кривоозерської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, належними чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
В силу положень ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю або батьком.
Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положень ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року визначено питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини. Пунктом 73 вищевказаної постанови визначено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.
Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.
Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При цьому, відповідно до положень ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.
Судом встановлено, що з 27 вересня 2011 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2016 року був розірваний(а.с.11-12).
Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією актового запису про народження №42, складеного 13 січня 2012 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області(а.с.70).
Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , на початку війни переїхали жити за кордон, а саме в Австрію.
Даними довідки військового квитка серія НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі(а.с.25-28), має посвідчення УБД серія НОМЕР_2 (а.с.29).
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі заробітної плати, починаючи з 25 листопада 2015 року по 20 грудня 2029 року, на утримання ОСОБА_3 , 2011 року народження(а.с.5).
Згідно відповіді Служби у справах дітей Кривоозерської селищної ради на виконання ухвали Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2024 року у цивільній справі №479/1674/24 встановлено, що оскільки малолітня дитина - ОСОБА_3 , разом з сім`єю проживає в Австрії, м.Санкт Ламбрехт, висновок щодо розв`язання спору, а саме участі батька ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 , 2011 року народження, відповідно до чинного законодавства надати неможливо(а.с.119).
Згідно довідки Ізмаїльського відділу виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області за вих.№31026 від 14 квітня 2026 року, по виконавчому провадженню №52841589, позивач ОСОБА_1 заборгованості станом на 31 березня 2025 року немає(а.с.92). 
Згідно положень ч.ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Процес сімейного виховання дитини включає в себе безліч питань переважно педагогічного характеру. Вони вирішуються або обома батьками, або одним з них за погодженням або мовчазною згодою другого. При цьому презюмується, що батьки дотримуються інтересів дитини. Різного роду суперечності між батьками по питанню виховання дитини повинні долатись самими батьками.
Батько (мати), що проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною і право брати участь у її вихованні. Формою здійснення батьківських прав особою, яка не проживає зі своєю дитиною, є участь у вихованні. Така участь передбачає використання різних способів позитивного впливу на дитину, що робить благотворний вплив на формування її особистості. Для цього використовується не лише особистий контакт (спілкування), але й телефонний зв`язок, переписка і т.д.
Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливе його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька (матері), але й дитини. Тому дані положення забороняють тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Положеннями ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач за позовом, будучи батьком дитини, прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.
Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.
Як встановлено з матеріалів справи, сторони добровільно не дійшли згоди щодо порядку спілкування батька з його неповнолітньою дитиною. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем ситуація між ними загострилася та стала ще більш конфліктною, дитину для зустрічей не давала, створювала перешкоди у спілкуванні з ними, дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , на початку війни переїхали жити за кордон, а саме в Австрію. 
Суду не надано доказів, які б вказували на те, що є причини та підстави перешкоджати позивачу за позовом спілкуванню з його малолітньою донькою.
Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Тому, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю неповнолітньою донькою, визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої доньки з батьком відповідає її інтересам.
Суд вважає, що спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною, запропонований позивачем, не зашкодить їй, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме їх можливостям у повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток.
Керуючись ст.141, 150, 153, 157, 159 СК України, ст.ст.4, 9, 13, 81, 141, 259-268, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, - задовольнити.
Зобов`язати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути перешкоди  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спілкуванні з малолітньою  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступний спосіб участі у вихованні дитини -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: можливість спілкування з донькою онлайн за допомогою програм телефонного- та відеозв?язку у соціальних мережах "Viber", "Telegram", "WhatsApp" або інших доступних месенджерах, щосуботи у період часу з 17.30 год. до 20.00 год., з урахуванням побажань дитини, графіку її навчання та відпочинку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено – 20 квітня 2026 року.

Суддя :