ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 624/1010/25
Номер провадження 22-ц/818/3279/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року в складі судді Богачової Т.В. по справі № 624/1010/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Заява мотивована тим, що вона з грудня 2015 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Вони мешкали разом, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, підтримували тісні стосунки між собою, які притаманні подружжю, були знайомі з сім`ями одне одного, спільно виховували її дочку від першого шлюбу. У вересні 2021 році вони купили частину будинку в м. Харкові, придбали нові меблі і інші побутові речі, а також необхідні будівельні матеріали для ремонту. 21 листопада 2021 року в храмі селища Кегичівка вони з ОСОБА_2 провели обряд вінчання. 
Після початку повномасштабної війни у березні 2022 року ОСОБА_2 мобілізувався до лав Збройних сил України, був учасником бойових дій. Вони з дочкою переїхали до її батьків у село Власівка, де зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи. З ОСОБА_2 вони постійно спілкувались, він приїздив додому у відпустки, надавав їм кошти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув, виконуючи службові обов`язки під час служби в Збройних силах України та виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в селі Стельмахівка Сватівського району Луганської області. 
Вказала, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю необхідне їй для увіковічення пам`яті про ОСОБА_2 , набуття відповідного правового статусу як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а також отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його смертю під час проходження ним військової служби та інших соціальних пільг та виплат, передбачених законодавством України про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей. 
Просила встановити юридичний факт, що вона та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойових завдань по захисту Батьківщини в селі Стельмахівка Сватівського району Луганської області, проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки в період з грудня 2015 року по день загибелі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Міністерство оборони України надало письмові пояснення, в яких вказало, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження та має бути залишена без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. Від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України. Таким чином, у заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. 
Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання бойових завдань по захисту Батьківщини в селі Стельмахівка Сватівського району Луганської області, проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки в період з грудня місяця 2015 року по день загибелі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 доведено факт спільного проживання з померлим ОСОБА_2 , наявність в їх відносинах ознак, що притаманні подружжю, а тому її заява підлягає задоволенню. Спір про право у даному разі відсутній
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 11 березня 2026 року Міністерство оборони України до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що від встановлення юридичного факту залежить підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. У спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення до суду, яка полягає у підтвердженні певного соціального статусу заявниці, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах. У заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Заяву ОСОБА_1 слід було залишити без розгляду. Заявниця не надала жодних належних доказів щодо підтвердження спірного факту, а показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю. 
02 квітня 2026 року представник заявниці адвокат Доценко Ю.Г. через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення. Відзив мотивовано тим, що судом досліджено докази та свідчення свідків, які підтверджують факт проживання однією сім`єю заявниці з померлим як чоловіка та дружини, спільного виховання її дочки, ведення спільного господарства, придбання спільного майна та житла, його ремонт та благоустрій в період до мобілізації чоловіка в Збройні сили України на початку війни, надання їм грошового утримання. Спір про право з Міністерством оборони України наразі відсутній.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 04 червня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 04 червня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
ОСОБА_1 отримано 09 квітня 2026 року (а.с. 218, т. 1);
Адвокатом Доценком Юрієм Глібовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 03 квітня 2026 року (а.с. 210, т. 1);
Міністерством оборони України отримано в електронному кабінеті 03 квітня 2026 року (а.с. 207, т. 1);
ОСОБА_16, який діє в інтересах Міністерства оборони України, отримано в електронному кабінеті 03 квітня 2026 року (а.с. 209, т. 1);
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області отримано в електронному кабінеті 03 квітня 2026 року (а.с. 206, т. 1);
Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України отримано в електронному кабінеті 03 квітня 2026 року (а.с. 208, т. 1).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Міністерства оборони України слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Кегичівської селищної ради від 10 серпня 2022 року №10-10/89/6 (а.с. 20).
Вказана квартира згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 2003 року належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, в частці по 1/4 (а.с. 15 зворот - 16).
Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а мати - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11, 116, 118, 142-144).
Згідно з довідкою Лозівського старостинського округу Кегичівської селищної ради від 23 жовтня 2025 року, ОСОБА_2 , 1977 року народження, постійно проживав як чоловік та дружина, однією сім`єю з ОСОБА_1 , 1990 року народження, в сім`ї її батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 в період з грудня 2015 року по червень 2021 року. Вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтверджують батьки ОСОБА_1 (а.с. 21).
Як вбачається з довідки Лозівського старостинського округу Кегичівської селищної ради від 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована та постійно проживала зі своїми батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 в період з 04 серпня 2015 року по 20 жовтня 2021 року. Разом з нею проживала дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 21 зворот).
Чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_10 - ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 10).
Згідно з копією погосподарської книги №2 на 2021-2025 роки с. Власівка Кегичівської селищної ради ОСОБА_1 20 жовтня 2021 року знята з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 в домоволодінні ОСОБА_8 (а.с. 18-19).
З серпня 2021 року по грудень 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали фактично, без реєстрації, у домоволодінні його сестри ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Кегичівської селищної ради №10-08/311 від 16 жовтня 2025 року (а.с. 22). 
Як вбачається з копії свідоцтва про вінчання, виданого Релігійною громадою Свято-Георгіївської церкви Харківської єпархії Української православної церкви, ОСОБА_2 , 1977 року народження, та ОСОБА_1 , 1990 року народження, обвінчалися 21 листопада 2021 року (а.с. 23).
ОСОБА_1 є власницею 5/100 часток будинків з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору дарування від 20 вересня 2021 року, укладеного з ОСОБА_12 . Право власності за ОСОБА_1 на це житло зареєстровано належним чином, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 вересня 2021 року (а.с. 14-15).
З копії розписки, наданої ОСОБА_12 20 вересня 2021 року, вбачається, що він зобов`язується у випадку розірвання договору дарування 5/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , з його вини, сплатити ОСОБА_1 суму, еквіваленту 13 500 доларів США (а.с. 16 зворот).
З копії розписки, наданої ОСОБА_1 05 серпня 2021 року, вбачається, що вона отримала в борг у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 доларів США на купівлю житлового будинку в м. Харків спільно з ОСОБА_2 , які зобов`язується повернути ОСОБА_5 в період до 31 грудня 2023 року (а.с. 17). Відповідно до копії розписки ОСОБА_5 від 15 травня 2023 року, вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 210 000,00 грн по оплаті в рахунок наданого боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на купівлю будинку в м. Харкові. Претензій до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має (а.с. 17 зворот).
ОСОБА_1 надані копії товарних чеків від 2021 року на придбання товарів нею та ОСОБА_2 (а.с. 25-26). 
З 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , де розташована належна їй частка будинку (а.с. 8 зворот). З 04 березня 2022 року вона як ВПО зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 12).
Причиною смерті ОСОБА_2 , відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №12-19-5-чт/23 від 02 січня 2023 року, є вибухова травма. Місце та обставини, за якими відбулася травма - н.п. Стельмахівка, військові дії (а.с. 12 зворот - 13).
Згідно з копією сповіщення з військової частини НОМЕР_1 за №01/02/115/2333 від 31 грудня 2022 року про загибель ОСОБА_2 сповіщено його сестру ОСОБА_5 (а.с. 70).
Відповідно до копій накладних від 03 січня 2023 року, виданих ФОП ОСОБА_13 , витрати на поховання ОСОБА_2 понесені ОСОБА_1 на суму 4740,00 грн та ОСОБА_5 на суму 4560,00 грн (а.с. 24, 24 зворот).
Згідно з інформацією Берестинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області від 06 січня 2026 року, актові записи про народження дітей, батьком яких записаний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відсутні (а.с. 115).
Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_5 (сестра ОСОБА_2 ), ОСОБА_14 (чоловік ОСОБА_5 ), ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (батьки ОСОБА_1 ), ОСОБА_15 (подруга батьків ОСОБА_1 ) підтвердили викладені ОСОБА_1 у заяві обставини щодо її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з грудня 2015 року.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21, провадження № 61-15630св23).
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналогічними критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, провадження № 11-150апп23.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, з урахуванням досліджених судом доказів у їх сукупності, а саме: відомостей про проживання померлого з заявницею за однією адресою, спільне придбання рухомого та нерухомого майна, проходження ними обряду вінчання, її участь у витратах на його поховання, наявності у неї документів та фотографій померлого, показань свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з грудня 2015 року до дня його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки та вели спільне господарство. 
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, надав належну правову оцінку поданим доказам спільного проживання заявниці разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, наявності спільного побуту, ведення спільного господарства, та з урахуванням принципу балансу вірогідностей дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення такого факту.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що заявницею надано достатньо доказів, які у своїй сукупності підтверджують наявність між нею та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заявлений період правовідносин, притаманних подружжю.
При цьому, встановлення вказаного факту не ґрунтується виключно на фотокартках і показаннях свідків, а спирається саме на сукупність доказів.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про відсутність доказів факту спільного проживання є безпідставними, зводяться до переоцінки доказів, яким судом уже надано належну оцінку, та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Посилання Міністерства оборони України в апеляційній скарзі на наявність у даній справі спору про право, який має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів також відхиляє.
За вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).
Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини 1 цієї статті).
ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (частина 1статті 19 ЦПК України).
Відповідно до частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
У частині 7 вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У цій справі заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду у порядку цивільного судочинства з метою встановлення в окремому провадженні факту, що має юридичне значення, а саме факту її проживання з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції, та виснувала наступне.
Частиною 2 статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.
Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.
Чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Отже, відповідно до статті 6 Конвенції судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та статті 315 ЦПК України.
Серед іншого, у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду вказала, що між особою і Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Відповідні висновки підтримані і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).
Отже, доводи апелянта про наявність публічно-правового спору та непідвідомчість справи цивільній юрисдикції є помилковими, з огляду на наведені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду.
Намір заявниці реалізувати гарантоване законом право на одноразову допомогу не трансформує провадження про встановлення юридичного факту у публічно-правовий спір і не виключає розгляду справи в порядку окремого провадження за правилами ЦПК України. Правова мета, задля якої заявниця ініціює встановлення судом факту, не може впливати на судову юрисдикцію та імперативно визначати вид судочинства, в якому такий факт підлягає розгляду.
Отже, на підставі належним чином оцінених доказів суд першої інстанції, враховуючи вищевказані норми права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 .
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Оскільки апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 червня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина