Справа № 350/791/25 
Провадження № 22-ц/4808/355/26 
Головуючий у 1 інстанції Сокирко Л. М. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.
за участю секретаря - Кузів А.В.,
учасники справи
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Моторне (транспортне) страхове бюро України, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду апеляційні скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року, ухвалене в складі судді Сокирко Л.М., 
за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 4 травня 2020 року близько 21 год 00хв в м. Калуш Калуського району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 та пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та були госпіталізовані у КНП «Калуська ЦРЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померла. 
За фактом дорожньо-транспортної пригоди 5 травня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020090170000462 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. 
На час звернення до суду із позовом у кримінальному провадженні № 12020090170000462 триває досудове розслідування. 
Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-143789085 чинного на дату дорожньо-транспортної пригоди. 
Цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 не була застрахована, вважає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України також має відшкодовує завдану шкоду. 
Відповідно до ст. 22 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 року для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».
Частиною 2 ст. 1188 ЦК України встановлено, що, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Представник позивача повідомив відповідачів про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Закон із заявами на виплату страхового відшкодування/регламентної виплати.
Станом на дату звернення до суду відповідачі не здійснили виплату страхового відшкодування.
Внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншій особі, а тому на підставі частини другої статті 1188 ЦК України особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини та в солідарному порядку з огляду на положення частини першої статті 1190 ЦК України. 
Позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів разом, так і від будь-кого з них окремо
Особою, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 є її матір - ОСОБА_1 . Вважає, що моральну шкоду зобов`язаний відшкодувати тільки страховик в ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до п.27.3 Закону України № 1961-IV.
На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 грн, з 1 вересня - 5000 грн. З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56 677,00 грн. 
Пунктом 27.2. статті 27 Закону від 01.07.2004 №1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Мати загиблої, є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю дочки.
Позивачка просила суд стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь 56 677 грн - відшкодування моральної шкоди, 85 014 грн - страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника для особи з інвалідністю;
стягнути на її користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України 85 014 грн - страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника для особи з інвалідністю, а також судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання правничої допомоги. 

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 56 677 грн - відшкодування моральної шкоди; 85 014 грн - страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника для особи з інвалідністю; 6 250 грн - понесені судові витрати пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 85 014 грн - страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника для особи з інвалідністю; 3 750 грн - понесені судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. На користь держави стягнуто судовийзбір у розмірі 1275, 00 грн. 

Не погодившись з вказаним рішенням суду Моторне (транспортне) страхове бюро України та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулись з апеляційними скаргами.
В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року в частині позовних вимог до МТСБУ і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову до МТСБУ в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд не врахував, що транспортний засіб «BMW», н.з. НОМЕР_2 , який був учасником ДТП, не був зареєстрований в Україні та не мав чинних на момент ДТП полісу ОСЦПВ та страхового сертифікату «Зелена картка», що виключає можливість покладення на МТСБУ обов`язку по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок його експлуатації. Суд не врахував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №742/554/19. Не було враховано відсутність державної реєстрації транспортного засобу ««BMW», н.з. НОМЕР_2 в Україні, що унеможливлювало покладання відповідальності на МТСБУ.
В порушення п.п. 3, 5 ч.4 ст.265 ЦПК України суд у рішенні не навів мотиви не застосування вказаного правового висновку та застосувавши норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не навів мотивів їх застосування, за умови, що МТСБУ зазначало, що такі норми не регулюють спірні правовідносини. 
Посилається на те, що даному випадку дорожньо-транспортна пригода сталася за участю двох транспортних засобів. Визначення кола осіб відповідальних за шкоду заподіяну третім особам, внаслідок такої ДТП, має низку особливостей. Суд поклав на МТСБУ безпідставні зобов`язання по відшкодуванню шкоди та дійшов помилкового висновку, що в разі, якщо шкода, заподіяна внаслідок експлуатації кількох джерел підвищеної небезпеки, володільці кожного з них несуть солідарну відповідальність за таку шкоду не залежно від їх вини та правомірності дій. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують неправомірність дій кожного з водіїв, що є підставою для настання солідарної відповідальності.
Суд стягнув надмірно судовий збір з МТСБУ у розмірі 425,08 грн, що відображає неправильне застосування норм матеріального права, а саме приписів Закону України «Про судовий збір», що призвело до неправильного розподілу судових витрат між сторонами.

У апеляційній скарзі ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року в частині стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» моральної шкоди і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ПАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 28338 грн моральної шкоди. Здійснити розподіл судових витрат.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із смертю дочки позивачки становить 56676, 00 грн. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався ч.2 ст.1188 ЦК України виходив з того, що шкоду завдано внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам і особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Вважає, що в такому випадку розмір страхового відшкодування за заподіяну шкоду, в тому числі і моральну, визначається в порядку п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, що узгоджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у праві №477/874/19. За вказаних умов моральна шкода підлягає стягненню в рівних частках та становить 28338, 00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_8 , зазначила, що апеляційна скарга є необґрунтованою. Позиція представника скаржника суперечить позиції МТСБУ, яке на постійній основі в досудовому порядку, сплачує регламентні виплати третім особам, яким заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортними засобами з іноземною реєстрацію. Такі виплати здійснюються на постійній основі. 
Відповідно до п.а.ч.1 ст.41 Закону від 01.07.2004 №1961-IV СТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7статті 1 цього Закону.
Законом України №1961-IV від 01.07.2004 року визначено, що під транспортним засобом на якого поширюються норми цього закону, так наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. 
Вважає безпідставне посилання представника скаржника на постанову від 06.05.2020 року у справі № 742/554/19.
Встановлення ступеня вини, має значення для розгляду справи за регресним зобов`язанням, натомість особи, які спільно завдали шкоду, згідно чинного законодавства, зобов`язані відшкодувати таку шкоду третім особам незалежно від їхньої вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року).
Внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншій особі, а тому на підставі частини 2 статті 1188 ЦК України особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини та в солідарному порядку з огляду на положення частини першої статті 1190 ЦК України . У такому випадку позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів разом, так і від будь-кого з них окремо. 

У судовому засіданні представника МТСБУ - Висоцька Х.О. підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8, апеляційні скарги не визнала, вважає, що відсутні підстави для їх задоволення.

У судове засідання представник ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. На адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода, що сталася 4 травня 2020 року за участю забезпеченого транспортного засобу марки «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого пов`язана з експлуатацією не була застрахована, є страховим випадком. 
Смерть ОСОБА_4 потерпілої настала внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 4 травня 2020 року. 
Суд дійшов висновку, що ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має відшкодувати моральну шкоду у розмірі 56 677 грн. З урахуванням положень ч.2 ст.1188 ЦК України та положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшов висновку про стягнення ПАТ «Українська страхова компанія ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс» страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для особи з інвалідністю 85014грн та з Моторного (транспортного) страхового бюро України 85 014 грн на користь позивачки страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для особи з інвалідністю.        Суд дійшов висновку, що позивачкою доведено розмір понесених витрат на правничу допомогу, та дійшов висновку, що обґрунтованим і співмірним розмір витрат на правничу допомогу є 10000 грн, які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно заявленим вимогам.
Суд здійснив розподіл витрат по сплаті судового збору. 

Переглядаючи справу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 4 травня 2020 року приблизно о 20 годині у м. Калуш на проїзній частині ділянки автодороги, що по вулиці С.Бандери, відбулося зіткнення автомобіля марки «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 та пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та були госпіталізовані у КНП «Калуська ЦРЛ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 68 від 8 травня 2020 року Обласного бюро судово-медичної експертизи Калуського районного відділення, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
05 травня 2020 року внесено відомості до ЄРДР про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ст.286 ч.2 КК України, номер кримінального провадження 12020090170000462, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно інформації, наданої старшим слідчим слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області за вих. № 200343-2025 від 29 жовтня 2025 року в даному кримінальному проваджені проводяться слідчі (розшукові) дії.
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-143789085, який був чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди - 4 травня 2020 року.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 не була застрахована.
Позивачка ОСОБА_1 повідомила відповідачів про дорожньо-транспортну пригоду та звернулася із заявами про виплату страхового відшкодування/регламентної виплати, серед яких містилися вимоги про відшкодування в рахунок моральної шкоди 56 677 грн та в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника 170 028 грн. 

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За правилом частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Наданими доказами підтверджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 4 травня 2020 року приблизно о 20 годині у м. Калуш за участю автомобіля марки «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. 
05 травня 2020 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ст.286 ч.2 КК України, номер кримінального провадження 12020090170000462.
В даному кримінальному проваджені проводяться слідчі (розшукові) дії, що підтверджується інформацією старшого слідчог слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області за вих. № 200343-2025 від 29 жовтня 2025 року.
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-143789085, який був чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 не була застрахована.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 5090-VІ від 5 липня 2012 року) цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно ст.6 вказаного Закону (в редакції Закону № 5090-VІ від 5 липня 2012 року) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначено Розділом ІІІ Закону № 1961-IV.
Відповідно до п.22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 22.2 статті 22 вказаного вище Закону встановлено, що потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. 
Згідно ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п.27.1. статті 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2 ст.27 Закону).
Пунктом 27.3 статті 27 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до п 41.1. ст 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння,зокрема: г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;
ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Пунктом 41.2. статті 41 вказаного Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
Особами на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 вказаного Закону є учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Тобто, пунктом 27.3 статті 27 Закону визначено випадки в яких МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи.
Таких обставин судом не встановлено, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що моральна шкода, заподіяна смертю потерпілою особи підлягає відшкодуванню саме ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 
Суд першої інстанції визначив правильно розмір моральної шкоди відповідно до вимог п.27.3 статті 27 Закону у розмірі 56677 грн.
Доводи апеляційної скарги ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про покладання солідарного обов`язку на МТСБУ відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 не була застрахована, та не мав страхового сертифікату «Зелена карта».
Разом з тим, згідно з п. 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 
Згідно п. 1.5 ст.1 вказаного Закону під наземними транспортними засобами (далі - транспортні засоби) слід розуміти - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.
З урахуванням зазначеного, висновок суду про обґрунтованість заявлених вимог позивачки до МТСБУ є правильним та відповідає вимогам Закону.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №742/554/19, оскільки в цій постанові та у справі, яка переглядається, встановлено різні фактичні обставини.
Як зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Отже, враховуючи, що потерпілій завдано шкоду спільними діями водіїв, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, питання про обов`язок відшкодувати завдану шкоду необхідно вирішувати за правилами частини другої статті 1188 ЦК України та незалежно від вини завдавачів такої шкоди.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2022 року у справі №477/874/19 зазначила, що особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у частині першій статті 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті. Приписи останньої та пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини.
Отже, припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.
При розгляді справи судом встановлено, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 05 травня 2020 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ст.286 ч.2 КК України, номер кримінального провадження 12020090170000462.
Згідно інформації наданої старшим слідчим слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області за вих. № 200343-2025 від 29 жовтня 2025 року в даному кримінальному проваджені проводяться слідчі (розшукові) дії.
Як вбачається із матеріалів справи у відзиві на позовну заяву представник МТСБУ зазначила, що позивач сформувала позовні вимоги до страховика та МТСБУ одночасно при цьому залишила поза увагою відсутність обов`язкової умови для цього - неправомірності дії обох водії, посилаючись на те, що працівники поліції, які задокументували дану ДТП вбачали порушення вимог ПДР лише в діях водія - ОСОБА_2 , та послалась на довідку про обставини справи.
Колегія суддів вважає, що при наявності кримінального провадження за ст.286 ч.2 КК України №12020090170000462 довідка про обставини ДТП не є належним доказом відсутності вини іншого водія за участю якого сталося ДТП.
На спростування вини водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 346» представником МТСБУ не було надано суду першої інстанції належних доказів. 
При розгляді справи у суді апеляційної інстанції для повного, усестороннього розгляду справи було задоволено клопотання представника позивачки про долучення до матеріалів справи ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2025 року про розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 12020090170000462 від 05.05.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 грудня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 .
Згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2025 року матеріалами клопотання зазначається, що 23 вересня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Із тексту ухвали суду від 23 грудня 2025 року вбачається, що 23 вересня 2025 року ОСОБА_2 складено повідомлення про підозру за ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні № 12020090170000462 від 05.05.2020 року.
Тобто, поведінка водія автомобіля марки «OPEL Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 та поведінка водія автомобіля марки «BMW 346» реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 ОСОБА_3 була неправомірною, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі. За таких обставин, їх вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.
Відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 1 липня 2004 року у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Пунктом 27.2 ст.27 вказаного Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день страхового випадку.
Згідно положень ч. 1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Колегія суддів вважає, що позивач довела факт своєї непрацездатності, потреби у матеріальній допомозі та перебування на утриманні доньки, а отже має право на відшкодування шкоди, завданої її смертю, у порядку п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV.
Шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь матері потерпілої відповідно до п.27.2 ст.27 Закону становить 170028, 00 грн.
З урахуванням зазначеного, висновок суду, про стягнення з МТСБУ на користь позивачки відшкодування шкоди потерпілої по втраті годувальника у розмірі 85014, 00 грн є правильний та відповідає вимогам закону. 
Апеляційна скарга МТСБУ не містить доводів щодо виплати шкоди, заподіяної смертю потерпілої у вигляді одноразової виплати, тому апеляційний суд не дає оцінку висновку суду першої інстанції щодо стягнення такої шкоди одноразовою виплатою.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог і підстав для його скасування по доводам апеляційних скарг не має.
Що стосується доводів апеляційної скарги МТСБУ в частині неправильного визначення суми судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особо становить1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Ціна позову у даній справі становить 226 705,00 грн. При зверненні з позовом належна сума судового збору становила б 2 267,05 грн. 
І з врахуванням пропорційного задоволення позовних вимог з МТСБУ (37,5 %) підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 850,14 грн. Суд першої інстанції неправильно здійснив розподіл судових витрат в частинні стягнення судового збору з МТСБУ і в цій частині доводи апеляційної скарги є слушними. 
З урахуванням положень п.4 ч.1ст.376 ЦПК України, рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03грудня 2025 року підлягає зміні в частині стягнення з МТСБУ на користь держави судового збору.
Апеляційні скарги не містять доводів щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, тому апеляційний суд не дає оцінки висновкам суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки оскаржуване рішення суду змінено лише в частині судових витрат, а по суті заявлених вимог рішення суду залишено без змін, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги МТСБУ.
Апеляційну скаргуПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишено без задоволення, тому витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги також не підлягаю перерозподілу.  
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

РішенняРожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року в частині стягнення судових витрат з Моторно (транспортного) страхового бюро України по сплаті судового збору змінити. 

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, ЄДРПОУ 21647131, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, індекс 02653, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 850,14 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 травня 2026 року.

Головуючий     В.М. Луганська

Судді:      В.А. Девляшевський 

Є.Є. Мальцева