Справа № 352/2774/25
Провадження № 2/352/305/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого – судді Струтинського Р. Р.
з участю секретаря Гребінника В. М.
розглянувши у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Тисменицької міської ради до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

Орган опіки і піклування Тисменицької міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявлений позов обґрунтовано тим, що 19.09.2023 службою у справах дітей Тисменицької міської ради виявлено сім`ю ОСОБА_1 , в якій виховується малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сім`я проживає в АДРЕСА_1 , однак мати з дитиною не ночувала в своєму домі, перебувала в будинку сестри ОСОБА_3 . Між членами сім`ї були присутні конфлікти, проблеми щодо ведення здорового способу життя. З мамою ОСОБА_4 проведено профілактичну розмову щодо відповідального батьківства, навчання дитини, ведення здорового способу життя та раціонального використання коштів, попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Цього ж дня відповідачкою власноручно написано пояснювальну записку, в якій вона зобов`язалася не зловживати алкогольними напоями, належним чином займатися вихованням, навчанням та розвитком дитини, пройти медогляд і виконувати вказівки лікаря. 09.10.2025 до служби у справах дітей звернулася бабуся малолітньої ОСОБА_2 , яка повідомила, що на даний час залишилася сама з онучкою, її син ОСОБА_5 мобілізований, а невістка ОСОБА_4 більше року проживає окремо, не відвідує дитину, не цікавиться дочкою, не допомагає матеріально. ОСОБА_6 написана заява від 09.10.2025 № 202/1/01-16 про влаштування на тимчасове проживання в її сім`ю малолітньої онучки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Службою у справах дітей Тисменицької міської ради 09.10.2025 проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою АДРЕСА_2 , які є задовільними. Відповідно до наказу служби у справах дітей Тисменицької міської ради від 09.10.2025 №78, малолітню ОСОБА_2 влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю бабусі ОСОБА_6 , 1955 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків та мобілізацією батька. Відповідно до наказу служби у справах дітей Тисменицької міської ради від 09.10.2025 №79, малолітню ОСОБА_2 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Відносно відповідачки неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), та постановами суду відповідачку було визнано винною у вчиненні даного правопорушення. Отже, з урахуванням наявності фактів, які свідчать про ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування батьківськими обов`язками, з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, позивач просив задоволити позов.
Представник позивача в поданій суду заяві позов підтримала, просила його задоволити, та просила справу розглянути в її відсутності, не заперечувала у разі неявки відповідачки щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно до ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Установлено, що відповідачка ОСОБА_4 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.08.2025, актовий запис №3 (а.с.6).
Дитина, проживаючи з матір`ю ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , через зловживання останньою алкогольними напоями, потрапила у складні життєві обставини, оскільки відповідачка не забезпечує дочці належних і безпечних умов проживання та розвитку. 
19.09.2023 відповідачкою ОСОБА_4 на ім`я начальника служби у справах дітей Тисменицької міської ради, надавалася пояснювальна (а.с.9), в якій вона зобов`язалася не зловживати алкогольними напоями, належним чином займатися вихованням та розвитком дитини, пройти медичний огляд та виконувати вказівки лікаря. 
Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_4 , складеного 25.09.2023 службою у справах дітей Тисменицької міської ради (а.с.10-11), існує проблема щодо ведення здорового способу життя матері, що спричиняє неналежне виконання нею батьківських обов`язків; дитина ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує спостереження медиків; батько ОСОБА_5 працює на сезонних роботах, здійснює догляд за дитиною; сім`ю підтримували бабуся та дідусь по лінії батька ОСОБА_7 .
09.10.2025 до служби у справах дітей Тисменицької міської ради звернулася ОСОБА_6 , яка є бабусею малолітньої ОСОБА_2 , із заявою про тимчасове влаштування в її сім`ю малолітньої ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що батько ОСОБА_5 перебуває на військовій службі, а мати ОСОБА_4 вже більше року не з`являється та не цікавиться дитиною (а.с.12).
Згідно акту обстеження умов проживання дитини в сім`ї ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні, в будинку чисто та охайно, у дівчинки наявне місце для сну, відпочинку, та навчання, вона забезпечена продуктами харчування, одягом, шкільним приладдям; дитина з особливими потребами потребує постійного нагляду та допомоги. Дитина навчається у Липівському ліцеї Тисменицької міської ради, у 2 класі, форма навчання інклюзивна. На даний час її батько перебуває на військовій службі, вихованням та доглядом малолітньої ОСОБА_8 займається бабуся ОСОБА_9 по лінії батька (а.с.15). 
Згідно до наказу служби у справах дітей від 09.10.2025 №78 (а.с.16) малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано з 09.10.2025 по 09.04.2026 на тимчасове проживання в сім`ю бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків, мобілізацією батька, відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток дитини покладено на ОСОБА_6 .
Згідно до наказу служби у справах дітей від 09.10.2025 №79 (а.с.17) малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.10.2025 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків.
Згідно довідки Липівського ліцею Тисменицької міської ради від 30.09.2025 №01-51/185 (а.с.20) ОСОБА_2 навчається в другому класі, її навчанням і вихованням займається батько ОСОБА_5 .
Згідно характеристики від 08.10.2025 здобувачки освіти 2 класу Липівського ліцею ОСОБА_2 , 2017 р.н., саме батько дитини підтримує зв`язок з навчальним закладом, спілкується з вчителями, психологом, дирекціє ліцею, цікавиться навчанням ОСОБА_8 , відвідує батьківські збори, натомість мати вже півтора року не проживає з сім`єю, не цікавиться дитиною (а.с.21). 
Відповідно до характеристики відповідачки ОСОБА_4 по місцю проживання в АДРЕСА_3 , на останню неодноразово поступали усні скарги про те, що вона зловживає алкоголем та не займається вихованням дочки ОСОБА_8 (а.с.22). 
Згідно до листа Івано-Франківського РУП ВП №1(м. Тисмениця) Івано-Франківської області від 28.10.2025 (а.с.24) відносно відповідачки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17.09.2023 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП та рішенням суду від 22.11.2023 її визнано винною у вчиненні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді попередження. Також, 01.03.2024 відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 184 КУпАП та рішенням суду від 08.05.2024 її визнано винною та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тисменицької міської ради від 13.11.2025 №01/02-121 з врахуванням рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 30.10.2025 протокол №10, виконавчий комітет Тисменицької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25-29).
При вирішенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд ураховує наступне.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
У частині сьомій ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості .
Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст.9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з положеннями ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом(частини перша, друга, четверта статті 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №686/16892/20, від 03.08.2022 у справі №306/7/20, від 07.12.2022 у справі №562/2695/20, від 11.01.2023 року у справі №461/7447/17, від 06.09.2023 у справі №545/560/21.
Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06) зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
У рішенні від 10.09.2019 у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява №37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння.
У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними, згідно статті 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
З огляду на викладене, судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання, утримання, розвитку та навчання малолітньої дочки, оскільки зловживає алкогольними напоями, та взагалі відсутня у житті дитини як мама. У зв`язку з цим ОСОБА_2 перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, та тимчасово влаштована в сім`ю своєї бабусі ОСОБА_6 . 
Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову, та з урахуванням установлених обставин, з метою забезпечення інтересів і потреб малолітньої дитини, позовна заява підлягає до задоволення.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України, керуючись ст. 263-265, 280-283 ЦПК України 

у х в а л и в :

Позов органу опіки та піклування Тисменицької міської ради до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав- задоволити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження № 3 від 23.01.2017 виконавчого комітету Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: орган опіки та піклування Тисменицької міської ради, м. Тисмениця, вул. Галицька,17, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 43950150.
Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 29.05.2026.

Суддя          Руслан СТРУТИНСЬКИЙ