ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.07.2026	Справа № 910/3888/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
позовну заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія Дарвекс» (08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Січнева, будинок 1; ідентифікаційний код 40827326)
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Опорниклед» (01032, місто Київ, вулиця Толстого Льва, будинок 49, квартира 51; ідентифікаційний код 44918359)

про стягнення 61 505,45 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ.

Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія Дарвекс» (далі – ТОВ «ІБК Дарвекс»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Опорниклед» (далі – ТОВ «Опорниклед»/відповідач) про стягнення 61 505,45 грн, у тому числі: 60 400,00 грн – основного боргу, 561,00 грн – 3% річних та 544,45 грн – інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з поставки товару.
Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.04.2026 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ІБК Дарвекс» зазначає, що на підставі виставленого ТОВ «Опорниклед» рахунку (замовлення) №106 від 15.08.2025 здійснило попередню оплату за товар на суму 60 400,00 грн, проте оплачений товар ТОВ «Опорниклед» не поставило.
Позиція відповідача.
ТОВ «Опорниклед» відзиву на позовну заяву не надало, при цьому, було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, однак, 04.05.2026 до суду повернувся поштовий конверт з ухвалою суду від 13.04.2026 з відміткою АТ «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання».

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ТОВ «ІБК Дарвекс» у позовній заяві стверджує, що внаслідок попередніх домовленостей між позивачем та відповідачем, ТОВ «Опорниклед» виставило позивачу на оплату товару рахунок (замовлення) №106 від 15.08.2025 на суму 86 400,00 грн. 
08.12.2025 позивач платіжною інструкцією №10272 здійснив передоплату згідно рахунку №106 від 15.08.2025 на суму 60 400,00 грн.
Разом із тим, ТОВ «Опорниклед» поставку товару не здійснило, у зв`язку з чим 19.03.2026 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу за вих. №18/03/2026 від 18.03.2026 з вимогою повернути кошти в сумі 60 400,00 грн, у зв`язку із затримкою поставки товару.
Відповідач цю вимогу не задовольнив, відповіді також не надав.
За таких обставин, ТОВ «ІБК Дарвекс» звернулося до суду з цим позовом до ТОВ «Опорниклед» про стягнення з останнього заборгованості з повернення попередньої оплати у розмірі 60 400,00 грн, а також 561,00 грн – 3% річних та 544,45 грн – інфляційних втрат, нарахованих за період з 09.12.2025 по 31.03.2026 включно.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом частини першої та другої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Дослідивши матеріали справи, зокрема, рахунок (замовлення) на оплату та платіжну інструкцію, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин є договором поставки. 
Отже, судом встановлено, що між ТОВ «ІБК Дарвекс» та ТОВ «Опорниклед» укладено договір поставки у спрощений спосіб, а саме, відповідач зобов`язався поставити товар позивачу, а останній, у свою чергу, зобов`язався його прийняти та оплатити.
Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною першою статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до статті 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Судом вище встановлено, що позивач на підставі виставленого відповідачем рахунка здійснив попередню оплату на суму 60 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №10272 від 08.12.2025 з призначенням платежу: «оплата по рах №106 від 15.08.2025 ПДВ 20% 10 666,67».
Так, згідно із ч. 1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 19.03.2026 ТОВ «ІБК Дарвекс» надіслало на адресу відповідача вимогу за вих. №18/03/2026 від 18.03.2026 в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, в якій просило повернути грошові кошти в сумі 60 400,00 грн.
Як вбачається з інформації, яка міститься у трек-номері №0830500309108 АТ «Укрпошта» рекомендований лист разом із вимогою вих. №18/03/2026 від 18.03.2026 повернуто позивачу 05.04.2026 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
При цьому, відповідач поставку товару не здійснив, сплачені позивачем кошти у розмірі 60 400,00 грн також не повернув.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ІБК Дарвекс» про стягнення з ТОВ «Опорниклед» заборгованості з повернення попередньої оплати у розмірі 60 400,00 грн.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 561,00 грн – 3% річних та 544,45 грн – інфляційних втрат, нараховані за період з 09.12.2025 по 31.03.2026 включно.
Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до приписів статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, останній здійснив нарахування цих сум за період з 09.12.2025 по 31.03.2026.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач невірно визначив початок прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення передоплати за непоставлений товар.
Як зазначено судом вище, сторони в договорі поставки, укладеному у спрощений спосіб, зокрема, в рахунку (замовленні) №106 від 15.08.2025 не погодили строк поставки товару та повернення грошових коштів, у разі неналежного виконання зобов`язань із поставки.
За таких обставин, оскільки вимога про повернення коштів №18/03/2026 від 18.03.2026 повернута позивачу 05.04.2026 суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 530 ЦК України, дійшов висновку, що початком періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат є 14.04.2026,.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Таким чином, оскільки за розрахунком суду початок періоду прострочення виконання ТОВ «Опорниклед» грошового зобов`язання з повернення передоплати за непоставлений товар настав лише 14.04.2026, а позивач нараховує інфляційні втрати та 3% річних за період з 09.12.2025 по 31.03.2026, заявлені позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

ВИСНОВКИ СУДУ.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ІБК Дарвекс» в частині стягнення з ТОВ «Опорниклед» заборгованості з повернення попередньої оплати у розмірі 60 400,00 грн.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, суд встановив таке.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги від 24.03.2026, укладений між адвокатським бюро «Ірени Числовської» та ТОВ «ІБК Дарвекс», а також платіжну інструкцію №23319 від 26.03.2026 на суму 8 000,00 грн.
Так, положеннями п. 2.1 договору сторони погодили, що гонорар адвоката за надання послуг, визначених п.1.2 цього договору, складає 8 000,00 грн, який сплачується клієнтом на користь адвоката шляхом перерахування грошових кошів на банківський рахунок адвоката не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дня підписання сторонами цього договору.
Отже, з наведеного вбачається, що позивач надав суду належні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи у розмірі 8 000,00 грн, що має наслідком задоволення цієї вимоги пропорційно задоволеним позовних вимогам.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія Дарвекс» – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Опорниклед» (01032, місто Київ, вулиця Толстого Льва, будинок 49, квартира 51; ідентифікаційний код 44918359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія Дарвекс» (08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Січнева, будинок 1; ідентифікаційний код 40827326) 60 400 (шістдесят тисяч чотириста) грн 00 коп. – основного боргу, 7 856 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн 00 коп. – витрат на професійну правничу допомогу та 3 268 (три тисячі двісті шістдесят вісім) грн 10 коп. – судового збору.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК