Справа № 420/7512/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, – 

В С Т А Н О В И В:

До суду через підсистему систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (далі – ГУ ДПС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2025 року №55006/15-32-24-05-20 Головного управління ДПС в Одеській області.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 19.11.2025 року через Електронний кабінет платника податків вона дізналася про наявність у неї заборгованості у розмірі 901 938,47 грн. Цього ж дня, 19.11.2025 року нею направлено через електронний кабінет платника податків лист про надання документів податкової перевірки.
02 грудня 2025 року контролюючим органом надано відповідь №48353/6/15-32-24- 05-06, якою надано скановані копії запитуваних документів, а саме: - акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 02.09.2025 року №46739/15-32-24-05-15-2478012982 з доказами направлення; - податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 08.10.2025 року №55006/15-32-24-05-20 з доказами направлення; акт №46739/15-32-24-05-15-2478012982 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні договору купівлі-продажу від 21.11.2023 №1». 
При цьому, у висновку акту перевірки зазначено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено: - порушення пунктів 1,2 ст.13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», п.21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 №5 (зі змінами), п.142 постанови Правління НБУ від 24 лютого 2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» у результаті чого допущено порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій в частині не надходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок ФОПП ОСОБА_1 за контрактом від 21.11.2023 №1 укладеним з нерезидентом "COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC" на загальну суму 25020 доларів США, (що еквівалентно 901938,47 грн.) за період з 21.11.2023 по 29.08.2025 (462 к.д.). Прострочена дебіторська заборгованість по розрахунках з компанією "COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC" станом на 29.08.2025 року складає 25020 доларів США, (що еквівалентно 1033881,44 грн.). Сума нарахованої пені (з урахуванням максимальної величини) відповідно до Додатку №3 до акту перевірки становить 901938,47 грн. 
Позивачка зазначила про порушення податковим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, оскільки до її початку позивачу не вручено повідомлення про проведення перевірки, внаслідок чого остання була позбавлена можливості надати первинні документи на підтвердження відсутності порушення нею валютного законодавства. 
Окрім того, позивачка зазначає, що вона не отримувала наказ №7681-п від 18.07.2025 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, доказів про вручення також не надано, а надане відповідачем рекомендоване повідомлення, яке повернулося відповідачу не є належним доказом про вручення позивачу та не є підтвердженням направлення саме спірного Наказу, також неможливо встановити через нечитабельність складання Укрпоштою довідки про причини його повернення. Крім того, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надане відповідачем, не є доказом направлення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки неможливо встановити через нечитабельність складання Укрпоштою довідки про причини повернення, а також неможливо встановити беззаперечний факт направлення відповідачем у справі позивачу саме спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки в повідомленні про вручення така інформація відсутня. Відсутня інформація в поштових відправленнях і стосовно направлення спірного Наказу та Акту.
Отже, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.08.2021 року (справа №160/9277/19) від 08.09.2021 року (справа № 816/228/170), позивачка зазначає про порушення відповідачем вимог п.79.2 ст.79 ПК України, що є істотним порушенням процедури перевірки, тобто, є самостійною та достатньою підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.
Крім того, ФОП ОСОБА_2 категорично не погоджується з висновками Акту перевірки та прийнятим ППР, оскільки вони суперечать фактичним обставинам щодо здійснення зовнішньоекономічних операцій в частині ненадходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок позивача, а також не враховують умов укладеного договору. Тому оскаржуване ППР є протиправним і підлягає скасуванню.
Позивачка вказує, що між позивам та нерезидентом «COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON» LLC договір купівлі-продажу від 21.11.2023 №1 не укладався. 
При цьому, укладено Договір безоплатної поставки продукції №1 від 21 листопада 2023 року. Відповідно до п.1.1. вищезазначеного Договору, постачальник безоплатно передає Одержувачу косметичну продукцію, а одержувач приймає цю продукцію без зобов`язання щодо оплати. Відповідно до п.1.2. Договору безоплатної поставки продукції №1, безоплатна передача продукції здійснюється виключно з метою рекламного просування продукції, аналізу ринку, тестування продуктів та виявлення потреб ринку. Відповідно в Інвойсі №1 від 21.11.2023 зазначається, що даний товар не має комерційної цінності, не для продажу або цінність тільки для митних цілей. 
Таким чином відповідач невірно класифікував характер угоди, оскільки між позивачем та COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC договір купівлі-продажу не укладався, а укладено договір безоплатної поставки продукції. Отже, за Договором безоплатної поставки продукції №1 від 21 листопада 2023 року Постачальник (позивач) безоплатно передає одержувачу продукцію, внаслідок чого, операція не передбачає надходження валютної виручки, що виключає саму можливість порушення строків розрахунків та вимог валютного законодавства.
Позивачка зазначає, що порушення пунктів 1,2 ст. 13 Закон України "Про валюту та валютні операції" від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII), не можуть бути підставою для складання Акту та ППР, оскільки стосуються операцій, щодо яких встановлюється оплатність товару та строки виконання згідно договору, що не відноситься до правовідносин позивача.
Отже, операція не передбачає надходження валютної виручки, що виключає саму можливість порушення строків розрахунків та зокрема п. 1,2 ст. 13 ЗУ від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту та валютні операції», у зв`язку з чим оскаржуване ППР є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Позивачка просила задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, враховуючи внесені зміни в КАС України, а саме частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про правомірність ППР та наведення у відзиві змісту акту перевірки, зокрема, щодо правомірності призначення та проведення позапланової перевірки відповідач зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивачки була призначена та проведена відповідно до вимог ПК України. 
Так, підставою для такої перевірки стало надходженням інформації від ДПС України від 28.04.2025 №11510/7/99-00-24-04-02-07, яка направлена на підставі інформації Національного банку України, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.
Відповідач, як на підставу дотримання процедури проведення перевірки, посилається на те, що копія наказу від 18.07.2025 № 7681-п і повідомлення від 23.07.2025 №1111/15-32-24-05 направлені Позивачці рекомендованим листом (Укрпошта 0601173522731), які повернулися «за закінченням терміну зберігання» 08.08.2025 року. Тобто Відповідач здійснив всі необхідні дії для належного повідомлення про перевірку до її початку. Відсутність особистого вручення цих документів не з вини Відповідача не означає неправомірності призначення перевірки. 
Посилаючись на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 29.04.2025 року (справа №420/35624/23) від 12.08.2020 року (справа №160/2116/16), відповідач вважає доводи позивачки про порушення вимог щодо призначення перевірки безпідставними, оскільки контролюючий орган діяв відповідно до ст.78 та 79 ПК України і реалізував своє законне право на податковий контроль за наявності інформації про можливі порушення.
Щодо фактичного змісту господарської операції відповідач зазначив, що 27.11.2023 року ФОП ОСОБА_1 здійснила відвантаження товарно-матеріальних цінностей на адресу нерезидента – COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC (ОАЕ) відповідно до митної декларації №23UA100180533857U7. Загальна митна вартість відвантаженого вантажу склала 25 020,00 доларів США (еквівалент 901 938,47 грн.). Загальна вага вантажу склала 2 600,00 кг, він розміщувався на 7 піддонах та у 40 картонних коробках відповідно до CMR-накладної від 27.11.2023.
Відповідач звертає увагу суду на те, що зазначений обсяг та вартість товару понад 25 000 USD - є явно несумісними з поняттям безоплатного передання продукції для цілей «рекламного просування та тестування ринку». Йдеться про комплектне оснащення перукарні: від меблів і сантехніки до засобів догляду за волоссям у роздрібних кількостях.
Крім того, відповідач зазначає, що укладений між сторонами договір, незважаючи на його назву «Договір безоплатної поставки продукції №1 від 21.11.2023» - фактично є удаваним правочином, що прикриває реальний зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, з огляду на наступне.
У договорі (п.1.5) прямо зазначено, що «вартість товарів, зазначена в Інвойсі, є умовною і використовується виключно для митного оформлення». Однак Інвойс №1 від 21.11.2023 містить детальні ціни на кожну одиницю товару у доларах США - ціни, які повністю відповідають комерційним ринковим цінам на аналогічну продукцію. Твердження про їх «умовність» є непереконливим.
По-друге, безоплатне передання юридичній особі-нерезиденту (ОАЕ) товарів на суму понад 25 000 USD не має жодного очевидного економічного сенсу для ФОП суб`єкта малого підприємництва, платника єдиного податку.
По-третє, відповідно до п.1.6 договору, у разі успішних результатів тестування Сторони «домовляються укласти окремий договір на комерційній основі». Цей пункт підтверджує, що передання товару мало на меті подальше отримання грошового еквіваленту або налагодження комерційних відносин, а не є безповоротним актом дарування.
По-четверте, характер переданих товарів (меблі, обладнання для перукарні, готові до використання косметичні засоби у роздрібних упаковках) не відповідає поняттю «пробні зразки» або «рекламна продукція».
Також відповідач вказує, що класифікатор характерів угод (Наказ МФУ №1011 від 20.09.2012 у редакції від 22.07.2019 №313) є інструментом митної статистики, а не правовстановлюючим документом. Зазначення певного коду в декларації не змінює фактичного змісту господарської операції і не є доказом безоплатності угоди в розумінні цивільного законодавства.
У зв`язку з викладеним Відповідач вважає, що реальною метою укладення договору «безоплатної поставки» було виведення операції з-під дії норм валютного законодавства та уникнення обов`язку репатріації валютної виручки, а також зауважуємо, що дана операція знаходиться під валютним контролем НБУ.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, та зазначив, що у відзиві представник відповідача не спростував доводів позову.
Справа розглянута у письмовому провадженні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 25.07.2022 року за №2010350000000178639 та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області.
В межах здійснення господарської діяльності між ФОП ОСОБА_1 та нерезидентом «COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON» LLC укладено Договір безоплатної поставки продукції №1 від 21.11.2023 року.
Відповідно до п.1.1. вищезазначеного Договору, постачальник безоплатно передає Одержувачу косметичну продукцію, а одержувач приймає цю продукцію без зобов`язання щодо оплати. Відповідно до п.1.2. Договору безоплатної поставки продукції №1, безоплатна передача продукції здійснюється виключно з метою рекламного просування продукції, аналізу ринку, тестування продуктів та виявлення потреб ринку.
Згідно п.1.3.вищезазначеного Договору, предметом цього договору є Інвойс №1 від 21.11.2023, який визначає асортимент, кількість та умовну вартість продукції. Відповідно до п.1.4. Договору безоплатної поставки продукції №1, поточна поставка є безоплатною і не передбачає будь-якої оплати з боку COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC на користь ФО-П ОСОБА_1 . Відповідно до п.1.5. вищезазначеного Договору, вартість товарів, зазначена в Інвойсі, є умовною і використовується виключно для митного оформлення. 
Пунктом 1.6. вищезазначеного Договору, у разі успішних результатів тестування зацікавленості обох сторін, Сторони домовляються укласти окремий договір на комерційній основі для подальших поставок.
27.11.2023 року ФОП ОСОБА_1 здійснено відвантаження товарно-матеріальних цінностей на адресу нерезидента – COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC (ОАЕ) відповідно до митної декларації №23UA100180533857U7. Загальна митна вартість відвантаженого вантажу склала 25 020,00 доларів США (еквівалент 901 938,47 грн.). 
Номенклатура відвантаженого товару відповідно до інвойсу №1 від 21.11.2023 охоплює: - меблі для перукарень (крісла перукарські "Квін" 14 шт. по 350 USD, мийки "Верона" 8 шт. по 525 USD, столики з дзеркалами 5 шт. по 600 USD, візки 14 шт. по 150 USD, дзеркала настінні 4 шт. по 100 USD, полиці 4 шт. по 50 USD) на загальну суму 14 800 USD; - косметична продукція для волосся торгових марок VIART та інших (фарби, маски, шампуні, активатори, освітлювальний порошок тощо) у великому асортименті на загальну суму понад 10 000 USD; - спецодяг для перукарів (20 комплектів) та інше обладнання.
Загальна вага вантажу склала 2 600,00 кг, він розміщувався на 7 піддонах та у 40 картонних коробках відповідно до CMR-накладної від 27.11.2023. 
Умови поставки (за Договором безоплатної поставки № 1 від 21.11.2023): DAP Dubai, UAE (Incoterms 2020). Постачальник (ФОП ОСОБА_1 ) повністю ніс витрати на транспортування, митне оформлення в Україні та доставку до Дубая (ОАЕ).
Відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області №768-п від 18.07.2025 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), згідно листа ДПС від 28.04.2025 №11510/7/99-00-24-04-02-07 доповідної записки начальника управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Самиліної Юлії від 10.07.2025 №978/15-32-24-05 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_2 з 25 серпня 2025 року тривалістю 5 робочих днів за період діяльності з 21.11.2023 по дату закінчення документальної позапланової невиїзної перевірки з метою дотримання вимог валютного законодавства за контрактом від 21.11.2023 №1 (зовнішньоекономічна операція 27.11.2023).
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні договору купівлі-продажу від 21.11.2023 № 1, контролюючим органом складено Акт №46739/15-32-24-05-15-2478012982 від 02.09.2025 року.
У висновку Акту вказано, що перевіркою встановлені порушення пунктів 1,2 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 № 5 (зі змінами), п. 142 постанови Правління НБУ від 24 лютого 2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» у результаті чого допущено порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій в частині не надходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок ФОПП ОСОБА_1 за контрактом від 21.11.2023 року №1 укладеним з нерезидентом "COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC" на загальну суму на загальну суму 25020 доларів США, (що еквівалентно 901938,47 грн.) за період з 21.11.2023 року по 29.08.2025 (462 к.д.). Прострочена дебіторська заборгованість по розрахунках з компанією "COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC" станом на 29.08.2025 року складає 25020 доларів США, (що еквівалентно 1033881,44 грн.).
На підставі висновків акту перевірки №46739/15-32-24-05-15-2478012982 від 02.09.2025 року ГУ ДПС винесено ППР №55006/15-32-24-05-20 від 08.10.2025 року.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення №55006/15-32-24-05-20 від 08.10.2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який визначає, зокрема, права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів та повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
За змістом пункту 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль є системою заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів.
Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою є перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків і зборів, яка проводиться, зокрема, на підставі податкової інформації та документів, отриманих у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків податкового законодавства, та платник податків не надасть пояснення і їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ДПС України отримано від Національного банку України інформацію про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.
Відповідно до пп. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності та необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з пп. 72.1.4 п.72.1 ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується, зокрема, інформація від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів.
Пунктом 83.1 ст.83 ПК України визначено, що підставами для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок є, зокрема, документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення та інші матеріали, отримані у порядку та у спосіб, передбачені законом.
Отже, інформація, отримана від Національного банку України, є передбаченим Податковим кодексом України джерелом інформації, яке відповідно до статей 72, 75 та 83 ПК України може враховуватись контролюючим органом під час здійснення податкового контролю та оцінюватись у сукупності з іншими матеріалами перевірки.
Щодо доводів позивачки про порушення контролюючим органом порядку призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суд враховує наступне.
Відповідно до п. 79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки і письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
Пунктом 42.2 ст.42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його податковою адресою або особисто вручені платнику податків чи його представнику.
Згідно з п.42.5. ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Статтею 45 ПК України визначено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи є місце її проживання, за яким вона береться на облік у контролюючому органі.
Відповідно до п.70.7 ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього (постанови Верховного Суду від 10.05.2022 року у справі №804/2455/18, від 11.02.2021 у справі № 802/549/16-а).
Такий правовий висновок також підтриманий Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 року у справі №810/3116/18.
У постанові від 06.08.2019 року у справі №520/8681/18 Верховний Суд виклав правовий підхід щодо застосування норм ст.42, п.79.2 ст.79 ПК України у правовідносинах, в яких спір стосувався правомірності дій контролюючого органу при призначенні та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки як підстави позову про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Відповідно до встановленого судами попередніх інстанцій у тій справі факту повернення поштового відправлення з позначкою «за закінченням терміну зберігання», яким було направлено платнику наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки, скерованого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням, Верховний Суд зробив висновок, що платник податків вважається таким, що належним чином повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
При цьому, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29.04.2025 у справі №420/35624/23.
Судом з матеріалів справи встановлено, що копію повідомлення від 23.07.2025 № 1111/15-32-24-05 та копія наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 18.07.2025 №7681-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , контролюючим органом направлено рекомендованим листом за податковою адресою позивача у порядку, визначеному ст.42 ПК України.
Вказані поштові відправлення повернулися на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 08.08.2025 року, що підтверджується копіями поштових повернень, наявними в матеріалах справи.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивачки, що надані контролюючим органом поштові повернення є нечитабельними, оскільки з їх змісту чітко вбачається, зокрема, причини повернення.
Суд також враховує, що матеріалами справи підтверджується направлення контролюючим органом письмового запиту відповідно до ст.73 ПК України та відсутність надання позивачем відповіді і документального підтвердження запитуваних відомостей у встановлений законом строк.
За таких обставин контролюючий орган дотримався встановленого Податковим кодексом України порядку повідомлення платника податків про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а сам по собі факт неотримання платником податків не свідчить про протиправність призначення або проведення перевірки.
У зв`язку з вищевикладеними обставинами, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України відносно позивачки проведено документальну позапланову невиїзну перевірку
Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення №55006/15-32-24-05-20 від 08.10.2025 року.
Так, судом встановлено, що відповідно до акту перевірки №46739/15-32-24-05-15-2478012982 від 02.09.2025 року ФОПП ОСОБА_2 по контракту від 21.11.2023 №1 здійснено експортну операцію, а саме згідно з єдиною автоматизованою інформаційною системою Державної митної служби ФОПП Кравченко Олени Анатоліївни на виконання умов контракту від 21.11.2023 №1 (дата здійснення операції — 27.11.2023 року), здійснено експортну операцію ВМД № 23UA 10018053385707 від 27.11.2023 здійснено відправлення товару до ОБ`ЄДНАНИХ АРАБСЬКИХ ЕМІРАТІВ (4604 office Aspin commercial tower Dubai UAE) нерезиденту "COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC" на загальну суму 25020 доларів США, (що еквівалентно 901938,47 грн.). Граничний строк розрахунку за експортними операціями - 24.05.2024 року. 
При цьому, виручка від нерезидента "COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC" за цим контрактом позивачу не надійшла. 
Між тим, контролюючим органом здійснено кваліфікацію вказаної операції як оплатної, у зв`язку з наступним:
- масштаб операції: 2 600 кг товару на 47 вантажних місцях вартістю 25 020 USD не може бути кваліфіковано як «безоплатне передання зразків для тестування»;
- структура номенклатури: товар є повним комплектом оснащення для перукарні (14 перукарських крісел, 8 мийок, столи, меблі, дзеркала та сотні одиниць косметичних засобів). Такий асортимент та кількість прямо вказують на комерційне призначення поставки;
- схема оформлення: договір безоплатної поставки підписаний одночасно з інвойсом із детальними ринковими цінами, що є взаємовиключними за своєю природою - якщо поставка безоплатна, комерційні ціни не мають правового значення;
- отримувач COLOURS AND TREATMENT HAIR SALON LLC (ОАЕ) є юридичною особою, зареєстрованою в Дубаї, що займається безпосередньо перукарськими послугами, тобто є кінцевим споживачем, а не дистриб`ютором чи маркетинговою компанією.
Суд погоджується з вказаними висновками ГУ ДПС в Одеській області, оскільки за умовами Договору №1 від 21.11.2023 року, постачальник безоплатно передає Одержувачу косметичну продукцію з метою рекламного просування продукції, аналізу ринку, тестування продуктів та виявлення потреб ринку. 
Між тим, враховуючи системний аналіз вказаного договору, додатків до нього (Інвойс №1 від 21.11.2023 року), а саме об`єм операції, кількість та різноманітність номенклатурних позицій для відправки, суд вважає, що незважаючи на назву договору (безоплатної поставки продукції), останній за своєю суттю не може вважатися таким.
Враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до тверджень позивачки, що нею здійснювалася безоплатна поставка продукції.
Крім того, в розумінні суду, реклама – це інформація про товар, призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо товару.
Проте, відповідно до Інвойсу №1 від 21.11.2023 року, окрім косметичної продукції для волосся торгових марок VIART та інших (фарби, маски, шампуні, активатори, освітлювальний порошок тощо) у великому асортименті на загальну суму понад 10 000 USD, позивачкою здійснено експорт меблів для перукарень (крісла перукарські "Квін" 14 шт. по 350 USD, мийки "Верона" 8 шт. по 525 USD, столики з дзеркалами 5 шт. по 600 USD, візки 14 шт. по 150 USD, дзеркала настінні 4 шт. по 100 USD, полиці 4 шт. по 50 USD) на загальну суму 14 800 USD, загальною вагою вантажу 2 600,00 кг, розміщеного на 7 піддонах та у 40 картонних коробках відповідно до CMR-накладної від 27.11.2023 року.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що поставка вказаної кількості товару: від меблів і сантехніки для оснащення перукарні, до засобів догляду за волоссям у роздрібних кількостях, не може вважатися безоплатним переданням продукції для цілей «рекламного просування та тестування ринку».
Крім того, оскільки поставка товару здійснювалася на підставі інвойсу №1 від 21.11.2023 року, суд враховує, що інвойс - документ, що містить деталізований перелік товарів або послуг, наданих продавцем покупцеві у зв`язку з угодою купівлі-продажу, який зазвичай визначає ціну та умови продажу, кількість, а також узгоджені ціни та умови продажу товарів або послуг, наданих продавцем покупцеві. В інвойсі вказується, які саме послуги/товари продавець надав/продав покупцю, та яку оплату останній зобов`язаний здійснити за виконані послуги чи надані товари.
Отже, інвойс є комерційним документом, який використовується при здійсненні продажу товарів.
Суд також погоджується з доводами відповідача, що класифікатор характерів угод (Наказ МФУ № 1011 від 20.09.2012 у редакції від 22.07.2019 №313) є інструментом митної статистики, а не правовстановлюючим документом. Зазначення певного коду в декларації не змінює фактичного змісту господарської операції і не є доказом безоплатності угоди.
Враховуючи вищевикладене, податковим органом правомірно кваліфіковано вказану операцію як оплатну та застосовано до позивачки наслідки щодо проведення валютних операцій.
Так, Законом України «Про валюту і валютні операції» визначено правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Згідно з абз.1 ч. 1 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлено, що резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України передбачено відповідальність у вигляді пені.
При цьому, юридичний склад правопорушення за недотримання строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів встановлений ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», і він не передбачає наявності вини як елемента суб`єктивної сторони вказаного правопорушення.
Тобто резидент, який допустив порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, підлягає притягненню до юридичної відповідальності у формі нарахування пені за відсутності вини у його діяннях (дії, бездіяльності).
Тому твердження позивачки, що у зв`язку з відсутністю в її діяннях вини щодо порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту вона не може нести юридичну відповідальність, є необґрунтованим і спростовується вищевикладеним.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №55006/15-32-24-05-20 від 08.10.2025 року.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).
Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати не розподіляються.
Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. 
Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.
Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд, – 

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №55006/15-32-24-05-20 від 08.10.2025 року.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.