Справа №345/2115/26 
Провадження № 2/345/1887/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
18.06.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й. Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т. Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», представника позивача Тертиці Тамари Василівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
31.03.2026 ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.04.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) через вебсайт Товариства підписано кредитний договір та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 18 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 1376-5711 від 05.04.2024 надано строком на 300 днів. Кінцева дата повернення кредиту зі сплатою процентів 29.01.2025 без можливості продовження (пролонгації) цього строку. Проте відповідачем не виконані взяті на себе кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого станом на 17.02.2026 утворилася заборгованість в сумі 110 600,29 грн, яка є документально підтвердженою. До загальної суми боргу включено 94 395,29 грн заборгованості за нарахованими процентами, але Товариством із застосуванням внутрішньої програми лояльності для споживачів фінансових послуг ухвалено рішення про часткове списання боргу за нарахованими процентами за умови сплати позичальником боргу в цій частині у розмірі 46 112,67 грн. Відтак, Товариство просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 64 487,62 грн, що включає борг за тілом кредиту розміром 16 205,00 грн, решта – сума нарахованих, але не сплачених процентів. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі норм ст. 19,274 ЦПК України.
Сторони в судове засідання не з`явилися, участі повноважних представників не забезпечили. Водночас, позивач одночасно із позовною заявою просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечив.
Відповідач двічі повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у встановлений судом строк відзив на позов не подала. Тому, відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач через вебсайт Товариства 05.04.2024 уклала договір № 1376-5711 про відкриття кредитної лінії в межах продукту «CreditKasa» шляхом використання (отриманого на мобільний телефон за попередньо вказаним номером) одноразового електронного ідентифікатора, вираженого у алфавітно-цифровій послідовності С2894. Грошові кошти в сумі 18000,00 грн. перераховано на банківську платіжну картку відповідача за допомогою платіжної системи LiqPay, що підтверджується довідкою Товариства (платіж № 2446284910 перераховано на банківську картку отримувача (маска № НОМЕР_1 ). 
Істотні умови договору про відкриття кредитної лінії: кошти надано у користування строком на 300 днів. Дата повернення (виплати) кредиту – 29.01.2025 (п.4.12.); плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом, яка є фіксованою, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за Промо-ставкою та/або Пільговою, та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п.4.7.); базовий період складає 30 календарних днів; перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору (п.4.8.); сплату процентів за користування кредитом згідно з п.4.9. договору позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є Додатком 3 до договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює обов`язковому платежу, на банківський рахунок кредитодавця; (п.4.10.) стандартна процентна ставка становить 2.50% процентів за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою); денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2.50% процентів; орієнтовні загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення кредитного договору складають 153 000.00 грн. та включають у себе проценти за користування кредитом; наведений у договорі розрахунок денної процентної ставки містить обчислення розміру відповідної ставки виходячи із вказаного вище розміру загальних витрат споживача за користування кредитом в межах передбаченого договором 300-денного строку кредитування (п.4.15.-4.18); Промо-ставка (вид акційної процентної ставки) становить 1,75% за кожен день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця; пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем винятково як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця; позичальнику протягом першого базового періоду надана можливість сплати процентів за користуванням кредитом за пільговою процентною ставкою (п.10.1.).
Відповідач у справі не висловила заперечень щодо факту укладення кредитного договору, розмір та строки отриманого позичальником кредиту в сумі 18 000,00 грн, відтак більш детальне дослідження судом умов споживчого кредитування не потрібне. До того ж, відповідач здійснювала неодноразово платежі на користь Товариства з метою виконання взятих на себе зобов`язань, про що йтиметься згодом у цьому рішенні. 
Отже, суду належить вирішити спір між сторонами в частині правильності заявлених вимог Товариства про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів в межах погодженого між сторонами строку кредитування.
Ухвалюючи рішення в цій справі суд зазначає таке.
Конституційний Суд України в своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь в договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У ч.3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто ч.3 ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
В разі сумніву необхідно застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16, який є обов`язковим до застосування.
Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону № 1734 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. Відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону № 1734, доповненого Законом № 3498 протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. 
Однак відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №3498 можливість встановлення упродовж перехідного періоду тривалістю 240 календарних днів денних процентних ставок за кредитними договорами у вищому, ніж граничному розмірі, поширюється лише на договори про споживчий кредит, що укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після 24.12.2023.
Більше того, запроваджена Законом № 3498 денна процентна ставка за договором про надання споживчого кредиту в жодному разі не може імперативно перевищувати 1%.
Суд окремо наголошує, що до набуття чинності положеннями Закону № 3498 у нормах Закону № 1734 не передбачалися ані поняття «денної процентної ставки», ані не вказувалася як обов`язкова формула розрахунку цієї ставки у відносинах споживчого кредитування. Натомість, відповідна ставка із формульним розрахунком безпосередньо передбачена чинною з 24.12.2023 редакцією ч.4,5 ст.8 Закону № 1734. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону № 1734 загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
Згідно з вимогами п.4,6,8 ч.3 ст.9 Закону № 1734 інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити, зокрема, відомості про: тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки; орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів. Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення (ч.12 ст.9 Закону № 1734).
Відповідно до п.8,9 ч.1 ст. 12 закону № 1734 у договорі про споживчий кредит зазначаються: процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Системний аналіз чинних з 24.12.2023 редакцій ч.4,5 ст.8 Закону № 1734 у поєднанні з вищезазначеними положеннями ст.9,12 цього Закону вказує, що кожен без винятку кредитодавець зобов`язаний у відносинах зі споживачами надавати кредити з урахуванням законодавчо встановленого максимального розміру денної процентної ставки, попередньо надавши споживачу інформацію щодо кількості, розмірів та періодичності внесення усіх платежів. Зазначаючи у договорі про споживчий кредит процентну ставку, кредитодавець не має права визначати такий розмір цієї ставки, який би дозволяв йому отримувати від споживача плату у вигляді процентів, розмір яких перевищує встановлений Законом № 1734 максимальний розмір денної процентної ставки. В іншому разі, кредитодавець щоразу міг ігнорувати вимоги Закону № 3498.
Суд додатково зазначає, що відповідно до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (реєстр. № 9422 від 26.06.2023) суб`єктами законодавчої ініціативи якраз порушувалося питання про необхідність обмеження законом за договорами споживчого кредитування граничного розміру процентної ставки для споживачів (насамперед при отриманні мікрокредитів). При цьому відповідне обмеження існувало в 63 країнах світу станом на 2020 рік.
У цій справі Товариством визначено у договорі про відкриття кредитної лінії від 05.04.2024 № 1376-5711 промо-ставку, стандарту та знижену процентні ставки за всі 300 календарних днів погодженого строку кредитування розміром 1,75 та 2,5% відповідно за один день користування коштами без урахування вимог ч.5 ст. 8 Закону № 1734. Із позовної заяви Товариства не зрозуміло, яким чином кредитодавець виконав чітку норму вищенаведеної статті Закону № 1734.
Зважаючи на викладене, стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в частині суми нарахованих процентів, яка розрахована Товариством з порушенням вимог Закону № 3498-ІХ є неможливим та протиправним, а нарахований ОСОБА_1 борг підлягає перерахунку.
Здійснюючи відповідний перерахунок суд керується тим, що відповідно до приписів ч.1,2 ст. 16 Закону № 1734 споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.
Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом.
Таким чином норми Закону № 1734 не можуть обмежувати право позичальника будь-якими сумами повністю або частково повертати отриманий кредит, адже від залишку неповернутої суми кредиту здійснюється подальше нарахування процентів в межах погодженого строку кредитування. Лише у разі, якщо відповідне положення закріплено в договорі споживчого кредитування, на позичальника може покладатися обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення кредиту з подальшим оформленням змін у договірних відносинах сторін (таких умов досліджений судом кредитний договір з участю ОСОБА_1 не містить).
Підписуючи кредитний договір із графіком платежів позичальник знає коли та в якій сумі йому необхідно внести чергові платежі, проте ніщо не забороняє цьому позичальнику внести в рахунок взятих на себе зобов`язань значно більші платежі і/або здійснити їх внесення раніше вказаних у графіку строків, очікуючи, що надмірно внесена сума грошових коштів буде зарахована в рахунок дострокового виконання основного зобов`язання (за умови відсутності прострочень з інших платежів).
Відповідно до змісту підписаного між сторонами у цій справі Додатку № 3 до кредитного договору повернення кредиту з процентами здійснюється у спосіб здійснення 10 чергових платежів щоразу через кожних 30 календарних днів. Однак повернення основної суми (тіла) кредиту в спосіб здійснення одноразового платежу – включено до складу останнього чергового платежу, строк настання якого припадає на 29.01.2025. 
Із розрахунку Товариства вбачається, що позичальником ОСОБА_1 внесенні наступні суми грошових коштів на користь кредитодавця: 11.04.2024 – 4 000,00 грн, 07.05.2024 – 6 300,00 грн, 08.05.2024 – 1 843,00 грн, 08.06.2024 – 6 000,00 грн, 10.06.2024 – 7 369,29 грн. При цьому строк сплати 1-го чергового платежу настав 04.05.2024, 2-го – 03.06.2024, 3-го – 03.07.2024, 4-го – 02.08.2024 ітд.
Розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед Товариством наступний:
05.04.-10.04.2024: 18 000,00х0,01=180х6кд.=1 080,00 грн
11.04.2024-4 000,00 грн; 4 000,00-1 080,00=2 920,00 грн
18 000,00-2 920,00=15 080,00
11.04.-04.05.2024: 15 080,00х0,01=150,80х24кд.=3 619,20 грн
05.05.-06.05.2024: 150,80х2кд.=301,60 грн
3 619,20+301,60=3 920,80 грн.
07.05.2024 – 6 300,00 грн; 6 300,00-3 920,80= 2 379,20 грн
15 080,00-2 379,20=12 700,80
12 700,80х0,01=127,00 грн
08.05.2024 – 1 843,00 грн; 1 843,00-127,00=1 716,00 грн
12 700,80-1 716,00=10 984,80
10 984,80х0,01=109,80
08.05.-03.06.2024: 109,80х24кд.=2 635,20 грн
04.06.-07.06.2024: 109,80х4кд.=439,20 грн
2 635,20+439,20=3 074,40 грн
08.06.2024 – 6 000,00 грн; 6 000,00-3 074,40=2 925,60 грн; 
10 984,80-2 925,60=8 059,20
08.06.2024 8 059,20х0,01=80,59 грн
09.06.2024 8 059,20х0,01=80,59 грн
10.06.2024 – 7 369,29; 7 369,29-80,59-80,59=7 208,11 грн
8 059,20-7 208,11=851,09
10.06.2024-29.01.2025: 851,09х0,01=8,51х244кд.=2 076,44 грн.
За результатами проведених розрахунків борг відповідача перед Товариством складе сумарно 2 927,53 грн, з яких 851,09 грн – неповернута сума (тіло) кредиту, решта – несплачені проценти за користування кредитними коштами. 
Позовні вимоги Товариства є підставними і обґрунтованими, однак позов може бути задоволений лише частково (4,53 % від ціни позову) зі стягненням на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Товариства пропорційно до розміру задоволених вимог судового збору в розмірі 120,60 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. 263-265, 268,280-284, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1376-5711 від 05.04.2024 в розмірі 2 927,53 гривень, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 851,09 гривень та борг за нарахованими процентами 2 076,44 гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір в розмірі 120,60 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду складено та підписано 23.06.2026.

Суддя