Справа № 183/932/25
№ 3/183/1270/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю секретаря судового засідання Ткач К.О., потерпілого ОСОБА_1 та його представника – адвоката Береста О.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 – адвоката Ковальчука Д.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Управління патрульної поліції, стосовно:

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, гранатометника військової частини НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и в :

20 січня 2025 року о 08 годині 00 хвилин на ділянці траси 997 км. + 211 м. Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , перед зміною напрямку руху ліворуч не впевнився в безпечності обраного маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
В суд ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Разом із тим, в судовому засіданні його захисник Ковальчук Д.Ю. просив вказану справу розглядати за відсутності ОСОБА_2 , оскільки останній є військовослужбовцем, у зв`язку з чим не може з`явитися до суду. Тому, суд, з урахуванням позиції учасників судового провадження, на підставі ст. 268 КУпАП вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_2 .
Так, в судовому засіданні 21.03.2025 ОСОБА_2 пояснив, що вину у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки вважає, що в його діях не було порушень правил дорожнього руху. Додав, що він дійсно керував автомобілем «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , на якому рухався по правій смузі зі швидкістю 80 км/г, побачив знак обмеження швидкості, подивився на спідометр - все добре. Наступний знак був 70 км, він включив лівий поворот, подивився в дзеркало заднього виду, впевнився, що нікого нема, перестроївся для оминання ям по правій смузі, проїхав до 50 м та через 5 секунд після перестроювая десь почув сильний удар позаду. Від шоку проїхав ще метрів 50, а тоді зупинився. Рухався зі сторони м. Павлограда в сторону міста Дніпра. ДТП сталося на мосту через річку Самара. В автомобілі була його дружина ОСОБА_3 та дитина. Зазначив, що перестроювання в ліву смугу було здійснено ще перед початком мосту, фактично в лівій смузі мосту рухалися всі автомобілі, оскільки по правій смузі були суцільні вибоїни. На момент зіткнення керований ним автомобіль знаходився повністю на лівій смузі руху, удар транспортним засобом «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , прийшовся в задню центральну частину його автомобіля. Вважає, що маневр перестроювання в ліву смугу з його боку був безпечним для інших учасників руху, і не створював для них перешкод, та переконаний, що причиною ДТП є саме порушення швидкісного режиму водієм автомобіля «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , та не дотримання ним безпечної дистанції, тому будь-який порушень ПДР з його боку не було.
В судовому засіданні 21.03.2025 потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що того дня, а саме 20.01.2025 приблизно о 08.00 він керував автомобілем «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , із дозволеною швидкістю 90 км/год, рухався в лівій смузі автодороги М-30 з боку м. Павлоград у напрямку м. Дніпро. Перед мостом через р. Самара він звернув увагу на автомобіль «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , який з меншою швидкістю (може бути і 80 км/год) рухався попереду в правій смузі та водій якого увімкнув показник лівого повороту. Коли зазначений автомобіль по правій смузі проїхав метрів 5-10 метрів, та коли відстань між ними (між передньою та задньою частинами ТЗ) була близько 10-20 метрів, водій автомобіля «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , зненацька почав здійснювати маневр лівого повороту з одночасним значним зменшенням швидкості руху близько до 30-40 км/год, займаючи його смугу руху попереду. Він встиг застосувати екстрене гальмування, але його автомобіль в момент початку гальмування правою передньою частиною зіткнувся із лівою задньою частиною автомобіля «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 . Зазначає, що зіткнення мало місце в зоні дії дорожнього знаку «3.39» «обмеження максимальної швидкості руху до 90 км/год», до початку зони дії тимчасового знаку «обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год» (на жовтому фоні), що також підтверджується і первісними поясненнями ОСОБА_2 , які він надав на місці аварії. Він переконаний та впевнений в тому, що винуватцем ДТП є виключно водій ОСОБА_2 , який грубо порушуючи вимоги ПДР, та при зміні напрямку руху та перестроюванні ліворуч в суміжну смугу по якій рухався з більшою швидкістю автомобіль під його керуванням, не переконався в безпеці свого маневру та створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, яка призвела до аварії. Оскільки сам ОСОБА_2 , після ДТП вказував, що не побачив автомобіль під його керуванням, який рухався в лівій смузі руху з більшою швидкістю, оскільки з його ж слів позаду нього в правій смузі рухалась «фура», яка на його думку частково обмежувала ОСОБА_4 видимість дороги позаду.
В судовому засіданні 21.03.2025 свідок ОСОБА_3 пояснила, що 20.01.2025 вона була пасажиром автомобіля «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , яким керував її чоловік ОСОБА_2 . Їхали додому і на ОСОБА_5 мосту потрапили в ДТП. Зазначила, що позаду них рухався грузовий автомобіль, чоловік дивився у дзеркала за обстановкою на дорозі, а вона в свою чергу спостерігала за чоловіком, оскільки теж вчиться на водія. В автомобіля також була їх дитина, швидкісний режим чоловік не порушував, об`їхав ями, до мосту вони рухалися в правій смузі для руху, коли заїхали на міст, чоловік почав зміщуватися ліворуч і відразу відбувся удар в задню частину автомобіля. На дорозі на мосту з правої сторони була яма. ДТП сталося приблизно через 4-6 сек., як вони виїхали на міст, де швидкість була обмежувальна до 50 км/год.
В судовому засіданні захисник Ковальчук Д.Ю. зазначив, що в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень ПДР, про що свідчить пошкодження на автомобілях, та вважає, що ДТП сталося у зв`язку з порушенням потерпілим швидкісного режиму, оскільки ДТП сталося в межах дії обмежувального знаку 50 км/год, а потерпілий рухався зі швидкістю 90 км/год, про що сам повідомив в судовому засіданні.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_1 – адвокат Берест О.М. просив визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення, оскільки його вина повністю підтверджена доказами по справі.
Суд вважає встановленою вину ОСОБА_2 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі таких досліджених та оцінених судом у відповідності до ст. 252 КУпАП доказів:
- пояснень самого ОСОБА_2 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, наданих ним у судовому засіданні;
- пояснень потерпілого ОСОБА_1 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, наданих ним у судовому засіданні;
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 225562 від 20.01.2025 разом зі схемою місця ДТП, долученою до нього, якими зафіксовано факт правопорушення;
- висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-25/15258-ІТ від 20.05.2025, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля Ford Escort державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з вимогами п. п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Chevrolet Lanos державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.9б) та 12.3, а також дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху. Транспортний засіб, який рухається зі швидкістю 80 км/год, за 5 с долає відстань, яка дорівнює 111,1 м. За умови рівномірного руху (без прискорення і без гальмування) автомобіль Ford Escort (39811TC), який відстань 50 м долає за 5 с, повинен був рухатися зі швидкістю 36 км/год. За умови рівномірного руху (без прискорення і без гальмування) автомобіля Ford Escort ( НОМЕР_5 ) з моменту виїзду на суміжну смугу до моменту зіткнення, покази водія ОСОБА_2 або в частині відстані, або в частині швидкості руху вказаного автомобіля з технічної точки зору не спроможні;
- висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 1520-25 від 03.03.2026, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля Ford Escort державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п.п. 9.2б), 9.4, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. У заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Chevrolet Lanos державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п.п. 1.37, 1.39, 3.29, ьа пунктів 12.3, 12.9б) Правил дорожнього руху.
Відстань, яку долає транспортний засіб за 5 секунд при швидкості руху 80 км/год, складає 111,1 м.
Швидкість, з якою повинен рухатися автомобіль «Ford Escort» за умови, що відстань 50 метрів він долає за 5 секунд, складає - 36 км/год.
У задані дорожньо-транспортній ситуації, при заданих постановою вихідних даних, пояснення водія ОСОБА_2 в частині того, що керований ним автомобіль в умовах дорожньо-транспортної пригоди при швидкості 80 км/год з моменту виїзду на суміжну смугу до моменту зіткнення подолав відстань за 5 секунд не більше ніж 50 метрів - технічно не спроможні (або в частині швидкості руху - 80 км/год, або в частині відстані - 50 метрів, або в частині часу - 5 секунд).
Оскільки, пояснення водія ОСОБА_2 в частині того, що керований ним автомобіль в умовах дорожньо-транспортної пригоди при швидкості 80 км/год з моменту виїзду на суміжну смугу до моменту зіткнення подолав відстань за 5 секунд не більше ніж 50 метрів - технічно не спроможні, а визначити експертним шляхом на даному етапі дослідження, який саме з параметрів руху (швидкість, час або відстань) технічно спроможний а який ні (в комплексі або окремо), не надається можливим, тому використовувати значені показання водія ОСОБА_2 при виконанні судової автотехнічної експертизи як так і в комплексі не є доцільним, оскільки це може призвести до хибних висновків.
Так, відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.
Судом встановлено, що 20 січня 2025 року о 08 годині 00 хвилин на ділянці 997 км+211 м. траси Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , перед зміною напрямку руху ліворуч не впевнився в безпечності обраного маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 . У розглядуваній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 , перестроюючись ліворуч, повинен був переконатися в безпечності свого маневру та не створювати небезпеки для руху як собі так і іншим учасникам дорожнього руху, щоб мати змогу реагувати на будь-яку зміну дорожньої обстановки в цей момент.
Суд звертає увагу, що водій ОСОБА_2 під час руху, керуючи автомобілем в межах перехрестя, повинен був бути більш уважним, стежити за дорожньою обстановкою та, відповідно, для забезпечення безпеки дорожнього руху маневрувати автомобілем з дотриманням ПДР, та при цьому не здійснювати дій, які можуть загрожувати безпеці як йому самому, так і іншим учасникам дорожнього руху. Саме недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху й перебувало у причинному зв`язку з цією ДТП.
Доводи сторони захисту про те, що ДТП сталася через недотримання правил дорожнього руху та швидкісного режиму водієм автомобіля «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , ОСОБА_1  не можуть свідчити про його невинуватість у вчиненні правопорушення з огляду на таке.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 537/1916/18 від 26.01.2021, при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.
Як зазначалося вище і підтверджується дослідженими судом матеріалами справи в цілому, зокрема, порушення водієм автомобіля «Ford Escort», н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_2 саме вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, що виразилося у недотриманні ним правил перестроювання та зміни напрямку руху автомобіля, і перебувало у причинному зв`язку з розглядуваною ДТП.
Об`єктивних даних ставити під сумнів достовірність досліджених судом матеріалів у суду не має.
Доводи захисника Ковальчука Д.Ю. про те, що ДТП сталася через порушення швидкісного режиму водієм автомобіля «Chevrolet Lanos», н/з НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки межі розгляду справи про адміністративне правопорушення визначаються даними, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише в межах інкримінованого їй адміністративного правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що вказані вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 було порушено, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.
З урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Разом із тим, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
У відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відтак, дослідивши матеріали справи суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, оскільки правопорушення було вчинено 20.01.2025, а на момент розгляду справи сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.
Водночас, відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Згідно із ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.
Однак, ч. 2 ст. 283 КУпАП не містить будь-яких винятків щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, тому виконання вимог щодо постанови, передбачені цією статтею, є обов`язковим і для цього виду постанов.
Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дає змогу дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення , у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Відповідно до п. 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Вказана норма КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення.
Однак, відповідно до ч. 2 статті 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій цієї статті.
Тому п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами. Так, п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП містить посилання саме на ст. 38 КУпАП, яка підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи і існують підстави для накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18), закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.
З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими – обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.
Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєному адміністративному правопорушенні.
Тому, беручи до уваги, що сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, дотримання прав та інтересів потерпілого, а також враховуючи позицію сторони захисту щодо закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне визначити у постанові суду рішення про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Керуючись статтями 38, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП – закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим – протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя      О.І. Гузоватий