Справа №466/643/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження №22-ц/811/3163/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 
Провадження №22-ц/811/3466/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 травня 2026 року м. Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі – ПАТ «НАСК «ОРАНТА») недоплачене страхове відшкодування у розмірі 79548 грн. 16 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 7000 грн. та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 18.06.2024 року, близько 7:00 год., у м. Львові по вул. Липинського, поблизу будинку №5 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП), а саме: наїзд транспортного засобу на нерухому перешкоду у вигляді припаркованого тягача з напівпричепом, за участі автомобіля «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та належного позивачу тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_3 . 
В результаті даної ДТП пасажир автомобіля «Jeep Patriot» ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікувального закладу.
За вказаним фактом СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області заведене кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2024 року за №12024141380000878, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.09.2023 року за №217108878.
З метою отримання страхового відшкодування позивач повідомив ПАТ «HACK «ОРАНТА» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 
На підставі поданої позивачем заяви ПАТ «HACK «ОРАНТА» заведено страхову справу №24-13-11039.
Листом №09-02-22/7091 від 01.10.2024 року позивача повідомлено, що в результаті розгляду справи №24-13-11039 ПАТ «HACK «ОРАНТА» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 17808 грн. 98 коп., згідного страхового акту №ОЦВ-24-13-11039/1. 
30.11.2024 року судовим експертом Семенюком В.М. складений висновок експерта №-37-2024 по визначенню матеріального збитку напівпричепа «Schwarzmuller SPA-ЗЕ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до якого сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику напівпричепа «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на дату дослідження, 09.11.2024 року, складає 117160 грн. 04 коп.
17.01.2025 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила доплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 19802 грн. 90 коп., що в загальному склало 37611 грн. 88 коп., тому розмір недоплаченого страхового відшкодування становить 79548 грн. 16 коп. (117160,04 грн. – 37611,88 грн. = 79548,16 грн.).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 79548 грн. 16 коп., сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 7000 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2025 року стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в користь ОСОБА_1 28500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Обидва судові рішення оскаржив відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги звіт ФОП ОСОБА_4 №27-D/16/83, на підставі якого відповідач здійснив виплату страхового відшкодування, яка склала повну вартість завданого збитку майну ОСОБА_1 , та необгрунтовано поклав в основу свого рішення висновок експерта ОСОБА_5 №37-2024, проігнорувавши заперечення відповідача, викладені у письмових поясненнях, які свідчать про його недопустимість та недостовірність. 
За позицією відповідача, висновок експерта є неповним, оскільки з нього неможливо встановити звідки бралася вартість запчастин та вартість нормо-годин роботи, експерт не надав доказів моніторингу цін, не порівняв вартість робіт на інших СТО у регіоні, не послався на жодне джерело, яке б підтверджувало ринкову вартість.
В апеляційній скарзі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» просить призначити судову автотоварознавчу експертизу для з`ясування дійсної вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (без ПДВ) напівпричепа «Shwarzmuller SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_3 .
Відповідач вважає, що у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог, не підлягає задоволенню й заява позивача про відшкодування судових витрат.
При цьому, відповідач вважає, що присуджена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28500 грн є неспівмірною із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та підлягає зменшенню.
Зауважує, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу становить понад третину від розміру задоволених позовних вимог, таке співвідношення є очевидно непропорційним і не відповідає критерію розумності, оскільки створює ситуацію, за якою витрати на юридичний супровід типового судового спору становлять значну частину від суми основного боргу.
14.10.2025 року позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Вважає, що долучений відповідачем звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №27-D/16/83 від 16.12.2024 року, складений ФОП ОСОБА_4 , не спростовує правильності та повноти висновку судового експерта, а щодо клопотання відповідача про призначення експертизи, яке заявлено в апеляційній скарзі, звертає увагу, що таке клопотання в суді першої інстанції не заявлялося, а доводи апеляційної скарги не містять жодних обгрунтувань щодо неможливості заявлення такого клопотання у суді першої інстанції. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.04.2026 року, є дата складення повного судового рішення – 01.05.2026 року.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 18.06.2024 року, близько 7:00 год., у м. Львові по вул. Липинського, поблизу будинку №5 сталася ДТП (наїзд транспортного засобу на нерухому перешкоду у вигляді припаркованого тягача з напівпричепом), за участі автомобіля «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та належного позивачу тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_3 . 
В результаті даної ДТП пасажир автомобіля «Jeep Patriot» ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікувального закладу.
За вказаним фактом СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області заведене кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2024 року за №12024141380000878, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.09.2023 року за №217108878.
З метою отримання страхового відшкодування позивач повідомив ПАТ «HACK «ОРАНТА» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 
На підставі поданої позивачем заяви ПАТ «HACK «ОРАНТА» заведено страхову справу №24-13-11039.
Листом №09-02-22/7091 від 01.10.2024 року позивача повідомлено, що в результаті розгляду справи №24-13-11039 ПАТ «HACK «ОРАНТА» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 17808 грн. 98 коп., згідного страхового акту №ОЦВ-24-13-11039/1. 
17.01.2025 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила доплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 19802 грн. 90 коп., що підтверджено платіжною інструкцією на видачу готівки.
Таким чином, в загальному, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (страховик забезпеченого транспортного засобу) сплатила позивачу страхове відшкодування по даній ДТП в розмірі 37611 грн. 88 коп. 
Згідно з висновком експерта №-37-2024 по визначенню матеріального збитку напівпричепа «Schwarzmuller SPA-ЗЕ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складеним 30.11.2024 року судовим експертом Семенюком В.М. за заявою ОСОБА_1 , ринкова вартість напівпричепа «Schwarzmuller SPA-ЗЕ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на момент ДТП (18.06.2024 року) становила 200621 грн. 07 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу вказаного транспортного засобу (ТЗ) на дату дослідження (09.11.2024 року) – 117160 грн. 04 коп., що, згідно з висновком експерта, складає суму матеріального збитку станом на дату дослідження (09.11.2024 року). 
Згідно з актом виконаних робіт №37 від 15.11.2024 року, вартість проведення експертизи становить 7000 грн., які позивач сплатив 15.11.2024 року, що підтверджено платіжною інструкцією. 
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, яка пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
За вимогами п.33.3 ст.33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Пунктом 34.2 статті 34 Закону визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно з п.34.3 ст.34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Окрім того, пунктом 34.4 статті 34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
За нормами п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Враховуючи наведені вище вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» й те, що страховик забезпеченого транспортного засобу і потерпілий не досягли згоди про розмір страхового відшкодування, позивач, як потерпіла в ДТП особа, скориставшись правом, передбаченим пунктом 34.4 статті 34 Закону, для визначення розміру збитків залучив судового експерта, надавши відповідний висновок, який страховиком при виплаті страхового відшкодування не враховано.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з доводами сторони позивача та висновками суду першої інстанції про врахування наданого позивачем висновку судового експерта №-37-2024 від 30.11.2024 року, згідно з яким, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 117160 грн. 04 коп., оскільки така визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових ТЗ, як це передбачено статтею 29 Закону.
Отже, не відшкодованою позивачу залишилась майнова шкода у розмірі 79548 грн. 16 коп. (117160,04 грн. – 37611,88 грн. = 79548,16 грн.).
Вказаний експертний висновок виготовлений для подання до суду, судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України, з метою складання такого висновку судовий експерт здійснював огляд пошкодженого напівпричепа, було складено протокол огляду транспортного засобу від 09.11.2024 року та зафіксовано і висвітлено пошкодження в фото таблиці, доданій до висновку. Такий висновок складений з дотриманням вимог ст.ст.102, 106 ЦПК України та методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
Колегія суддів звертає увагу, що після складення судовим експертом Семенюк В.М. висновку від 30.11.2024 року №37-2024, ФОП ОСОБА_4 на замовлення ПАТ «HACK «ОРАНТА» склав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №27-D/16/83 від 16.12.2024 року, згідно з яким, вартість матеріального збитку, завданого власнику майна «Schwarzmuller SPA-ЗЕ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1999 року випуску, внаслідок ДТП, складає: 45134 грн. 26 коп. (з ПДВ), або 37611 грн. 88 коп. (без ПДВ).
ФОП ОСОБА_4 , складаючи звіт, брав до уваги вартість робіт та запчастин нижче середньої ринкової вартості. При розрахунку бралися до уваги не оригінальні запчастини, а також запчастини по акційній (зниженій) ціні.
Визначений розмір завданих збитків позивачу судовим експертом Семенюк В.М. є таким, що відповідає дійсності і дозволяє зробити відновлювальний ремонт напівпричепа для приведення його до попереднього стану, тому суд першої інстанції обґрунтовано врахував при визначенні розміру майнового відшкодування саме цей висновок експерта.
Відповідач ПАТ «HACK «ОРАНТА», не погоджуючись з вартістю відновлювального ремонту напівпричепа позивача, яка обрахована судовим експертом Семенюк В.М., не був обмежений у праві звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи для встановлення дійсного розміру матеріального збитку, завданого позивачу, в результаті пошкодження його ТЗ, однак, такого клопотання не заявляв, а подав клопотання про призначення експертизи на стадії апеляційного розгляду справи.
Відповідно до частин другої-третьої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ураховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що відповідач ПАТ «HACK «ОРАНТА» під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи і не навів жодних аргументів щодо неможливості заявлення такого клопотання, підстав для призначення судової експертизи за клопотанням відповідача на стадії апеляційного розгляду справи немає.
Таким чином, відповідач ПАТ «HACK «ОРАНТА» не довів належними та допустимими доказами того факту, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу ТЗ є меншою від визначеної судовим експертом вартості матеріального збитку, згідно з висновком №37-2024 від 30.11.2024 року.
Враховуючи дійсну вартість відновлювального ремонту належного позивачу напівпричепа (117160 грн. 04 коп.) та виплачену відповідачем суму страхового відшкодування (37611 грн. 88 коп.), суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 79548 грн. 16 коп., тому підстав для скасування чи зміни рішення, ухваленого судом по суті вирішення спору немає.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, то колегія суддів уважає такі частково підставними з огляду на наступне.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі задоволення позову – на відповідача,  у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Ураховуючи те, що позивач заявив про судові витрати до закінчення судових дебатів у справі, а докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подав з дотриманням строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв заяву позивача до розгляду. 
Однак, при визначенні розміру судових витрат суд у повній мірі не врахував наступного.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №9901/350/18 (провадження №11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 (провадження №12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18 (провадження №14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі №357/380/20 (провадження №14-20цс22).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), зокрема, в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії», щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Досліджуючи поданий стороною позивача детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд першої інстанції не врахував, що частина з них стосувалась врегулювання питання виплати страхового відшкодування в позасудовому порядку (супроводу страхової справи), зокрема: підготовка та направлення адвокатського запиту від 04.11.2024 року та вивчення відповіді ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 11.11.2024 року, окрім того, ні вказаного адвокатського запиту, ні відповіді на нього до позовної заяви не додано, як не додано і відповіді ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на заяву представника позивача про проведення перерахунку розміру страхової виплати від 07.12.2024 року, вивчення якої включено в перелік наданих послуг. 
Також необхідно зазначити, що підготовка позовної заяви включає в себе вивчення матеріалів справи та формування правової позиції у справі, окрім того, справа не є складною (за ціною позову відноситься до малозначних) і вважається типовою для адвокатів, які здійснюють супровід страхової справи та надають послуги в такій категорії судових справ.
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, за встановлених обставин справи, присудження позивачеві за рахунок відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., з яких: 2000 грн. – за збирання доказів, 4000 грн. – підготовка позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог, 4000 грн. – за представництво в суді (участь у судових засіданнях, підготовка заяв з процесуальних питань і вивчення поданих відповідачем письмових пояснень, заяв), буде відповідати критеріям їх дійсності, необхідності, розумності їх розміру з урахуванням складності справи.
Таким чином, додаткове рішення в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, необхідно змінити, зменшивши його із 28500 грн. до 10000 грн., тому апеляційна скарга відповідача на додаткове рішення підлягає частковому задоволенню. В решті, додаткове рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.п.1, 2, 375, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
ухвалив:
апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2025 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2025 року задовольнити частково.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2025 року в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його до 10000 (десяти тисяч) гривень.
В решті додаткове рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 травня 2026 року.
Головуючий        С.М. Бойко 

Судді:          С.М. Копняк 

А.В. Ніткевич