15.06.2026

Справа № 7208/3159/25
Провадження № 2/720/4/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року    Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
за участю секретаря Княгницької Ю.В. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

В грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг 28 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» в електронній формі, за допомогою веб-сайту (info@miloan.ua) який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем був укладений кредитний договір № 102415269, відповідно до яких відповідачу надано кредит на загальну суму 3000 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених в договорі. 
Крім цього, 29 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, за допомогою веб-сайту (https://credit7.uа), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем був укладений кредитний договір № 2192923, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 4400 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених в договорі. 
В подальшому, 14 серпня 2021 року ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан» в електронній формі, за допомогою веб-сайту (info@miloan.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем було укладено договір про споживчий кредит № 3126702, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 4000 гривень строком на 30 днів. Відповідно до умов даного кредитного договору останній встановлені відсотків визначені в договорі. 
В свою чергу, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Лінеура Україна» з ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитними договорами № 3126702, № 2192923 та № 102415269 були укладені договори факторингу, відповідно до умов яких ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 .
Протягом дії кредитних договорів відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту та допустив прострочену заборгованість по кредитам на загальну суму 73923 гривні 05 копійок, в тому числі заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 11100 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 62063 гривні 05 копійок та заборгованість по комісії в розмірі 760 гривень. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, а також в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, за допомогою веб-сайту (info@miloan.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем було укладено кредитний договір № 102415269, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 3000 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 300 днів (п. 1.3 Договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених в договорі в розмірі 9 гривень, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та відсотків за стандартною (базова) процентна ставка за користування кредитом в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). 
В свою чергу, ТОВ «Мілоан» з ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр» та 
уклали із позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» договори факторингів, відповідно до яких останні відступили право вимоги за кредитним договором № 102415269 укладеним із ОСОБА_1 ..
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 102415269 станом на 05 листопада 2025 року становить 22331 гривня 05 копійок, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу - 2700 гривень, заборгованість за відсотками - 19631 гривня 05 копійок.
Крім того, 29 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, за допомогою веб-сайту (https://credit7.uа) який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем було укладено кредитний договір № 2192923, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 4400 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 30 днів (п. 1.3 Договору), зі сплатою стандартної процентної ставки 24079,41 % річних (п. 1.5.1 Договору) та зниженою процентною ставкою в розмірі 124079,41 % річних (п. 1.5.2 Договору)
В свою чергу, ТОВ «Лінеура Україна» з ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» уклали із позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» договори факторингів, відповідно до яких останні відступили право вимоги за кредитним договором № 2192923 укладеним із ОСОБА_1 ..
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2192923 станом на 05 листопада 2025 року становить 14432 гривні, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу - 4400 гривень та заборгованість за відсотками - 10032 гривні.
В подальшому, 14 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, за допомогою веб-сайту (info@miloan.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем було укладено кредитний договір № 3126702, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 4000 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 30 днів (п. 1.3 Договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених в договорі в розмірі 3000 гривень, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та відсотків за стандартною (базова) процентна ставка за користування кредитом в розмірі 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.5.2, 1.6 Договору). 
Крім того, відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 760 гривень, яка нараховується за ставкою 19.00 % від суми кредиту одноразово. 
В свою чергу, ТОВ «Мілоан» з ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр» та 
уклали із позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» договори факторингів, відповідно до яких останні відступили право вимоги за кредитним договором № 3126702 укладеним із ОСОБА_1 ..
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3126702 станом на 05 листопада 2025 року становить 37160 гривень, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу - 4000 гривень, заборгованість за відсотками - 32400 гривень та заборгованість за комісіями - 760 гривень.
Всього відповідач уклав 3 кредитних договір, які були укладені в електронній формі, за допомогою відповідних веб-сайтів, із заповненням всіх необхідних даних, наданням доступу до власного карткового рахунку та верифікації через систему «BankID» НБУ.
Відповідно до наданих копій кредитних договорів, відповідачу було надано кредитні кошти шляхом банківського переказу, із встановленими процентами за кожний день користування.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю).
Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 100 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на офіційному веб-сайті позичальника у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
Факт отримання відповідачем кредитів від позивача підтверджується підписаним договорами кредиту, платіжними дорученнями, відповідно до яких було здійснено перерахування кредитних коштів на платіжну банківську карту.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Приймаючи до уваги, що зобов`язання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість яка станом на 05 листопада 2025 року становить 73163 гривні 05 копійок, в тому числі заборгованість: 
•за кредитним договором № 3126702 в розмірі 37160 гривень, з яких:
-4000 гривень - сума заборгованості за основним зобов`язанням ;
-32400 гривень - сума заборгованості за відсотками;
•за кредитним договором № 102415269 в розмірі 22331 гривня 05 копійок, з яких:
-2700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;
-19631гривень - сума заборгованості за відсотками;
•за кредитним договором № 2192923 в розмірі 14432 гривні, з яких:
-4400 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;
-10032 гривень - сума заборгованості за відсотками.
Вирішуючи питання щодо стягнення комісії суд виходить з наступного. 
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Позивачем в пункті 1.5.1 кредитного договору встановлено обов`язок позичальника сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 570 гривень, але вказаний пункт договору порушує статті 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та є грубим порушенням чинного законодавства.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Враховуючи те, що позивачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.5.1 кредитного договору, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту в розмірі 760 гривень, є нікчемним.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року за № 496/3134/19, яка є обов`язковою для виконання судами України. 
За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за управління кредитом слід відмовити за безпідставністю. 
Крім цього, відповідно до п. 1 ч ст. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 гривень.
На підставі ст.ст. 205, 207, 512, 514, 526, 549, 551, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 626, 628, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81,137, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму кредитної заборгованості станом на 05 листопада 2025 року:
• за кредитним договором № 3126702 в розмірі 37160 гривень, з яких:
-4000 гривень - сума заборгованості за основним зобов`язанням ;
-32400 гривень - сума заборгованості за відсотками;
-за кредитним договором № 102415269 в розмірі 22331 гривня 05 копійок, з яких:
-2700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;
-19631гривень - сума заборгованості за відсотками;
•за кредитним договором № 2192923 в розмірі 14432 гривні, з яких:
-4400 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;
-10032 гривень - сума заборгованості за відсотками;
Всього стягнути заборгованість за договорами в загальному розмірі 73163 (сімдесят три тисячі сто шістдесят три) гривні 05 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя          Ляху Г.О.