Справа № 203/5277/24
Провадження № 2/0203/78/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.,
позивача – ОСОБА_1 ,
відповідачки – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкту спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: 26/100 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0202 га в межах згідно з планом, яку надано для обслуговування жилого будинку, господарськи будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:06:061:0013, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з визначенням за позивачем 13/100 часток на домоволодіння та земельну ділянку; стягнути судові витрати у справі. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний об`єкт нерухомості був набутий сторонами під час сумісного проживання до укладення шлюбу за спільні кошти та оформлений на відповідачку, тому є спільною сумісною власністю та підлягає поділу в рівних частках. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 для розгляду справи №203/5277/24 визначено головуючого суддю Іваницьку І.В.
Після звернення з позовом ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження ОСОБА_2 об`єкту нерухомого майна (домоволодіння) 26/100 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0202 га в межах згідно з планом, яку надано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:06:061:0013, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2024 заяву про забезпечення позову задоволено; заборонено ОСОБА_2 здійснювати відчуження об`єкту нерухомого майна (домоволодіння) 26/100 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0202 га в межах згідно з планом, яку надано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:06:061:0013, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2024, після залишення позову без руху та подання позивачем відповідної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яке визначено проводити за правилами загального позовного провадження. 
22.11.2024 від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позову відмовити.
Поданий відзив на позовну заяву обґрунтований наступним:
-в період придбання спірного майна відповідачка не проживала з ОСОБА_1 ; стосунки, притаманні сім`ї, у сторін були відсутні; спільне господарство, спільний бюджет відповідачка з позивачем не вела; 
-спірне нерухоме майно було придбано відповідачкою за особисті грошові кошти, які вона відкладала, в тому числі разом зі своїми батьками;
-народження відповідачкою дитини у жовтні 2012 року не підтверджує спільне проживання у 2011-2012 році; 
-матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання сторін однією сім`єю до оформлення шлюбу. 
05.12.2024 від ОСОБА_1 до суду на дійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що вагітність ОСОБА_2 з січня 2012 року підтверджує наявність шлюбних стосунків між сторонами. 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено її до розгляду по суті. 
Під час розгляду справи по суті судом заслухане вступне слово сторони позивача та відповідача, допитані свідки, досліджені письмові докази у справі. 
У судовому засіданні 15.01.2026 у судових дебатах представник позивача просила позов задовольнити, відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували; суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого призначено на 26.01.2026.
У судовому засіданні 26.01.2026 в присутності позивача та відповідачки судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідачки, повноважних представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з 13.07.2012 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, який рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 у справі №203/4611/23 був розірваний (а.с. 23-24, том 1).
Від шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження, наявними в матеріалах справи (а.с. 22, том 1).
Відповідно до договору купівлі – продажу від 19.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. 19.09.2011 та зареєстрованого в реєстрі за №2406, ОСОБА_2 придбала у власність 26/100 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0202 га в межах згідно з планом, яку надано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:06:061:0013, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
На підставі цього договору ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 14.11.2012.
Позивач зазначає, що з відповідачкою ОСОБА_2 проживали однією сім`єю до реєстрації шлюбу, об`єкт нерухомого майна був набутий за сумісні кошти, втім зареєстрований на відповідачку, у зв`язку з чим вважає його сумісною власністю та наявними правові підстави для поділу майна з визначенням за ним частки 13/100. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з ч.1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
За вимогами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто під час застосування статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 04 лютого 2026 року в справі № 592/12323/20, від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 та ін.
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04 березня 2026 року в справі № 753/92/23, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, від 12 грудня 2019 року в справі № 466/3769/16. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 січня 2024 року в справі № 523/14489/15-ц виснувала, що в справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню під час ухвалення судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність між ними сталих відносин, притаманних подружжю.
Під час розгляду справи судом були допитані свідки як сторони позивача, так і сторони відповідача. 
Свідок  ОСОБА_5 пояснив суду, що знайомий з позивачем та відповідачкою. З ОСОБА_1 знайомий з 2005 року, з ОСОБА_2 - з 2010-2011 року. ОСОБА_1 є братом його дружини, у 2010 – 2011 році представив ОСОБА_2 як ту, яка живе з ним. Позивач та відповідачка разом приїжджали в гості на вечерю, спілкувалися як подружня пара, ОСОБА_6 розповідав, що вони мають намір придбати хату, в якій планують проживати разом. Йому не відомо, чи проживали сторони разом станом на 2010-2011 рік, але відомо, що почали проживати разом до шлюбу, коли саме, йому невідомо. Сестра ОСОБА_6 проживала разом з ним в двокімнатній квартирі на ж/м ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , він туди приїжджав раз 5-6, ОСОБА_8 теж була в квартирі, але проживала вона там чи ні, йому невідомо. Коли був придбаний будинок на АДРЕСА_1 , йому не відомо, але до шлюбу за сумісні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач розповідав, що робив ремонт в будинку на АДРЕСА_1 . Про те, що сторони разом жили на ж/ АДРЕСА_2 йому відомо зі слів ОСОБА_1 . У будинку на АДРЕСА_1 він не був. 
Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його троюрідним братом. З ОСОБА_2 познайомились у червні 2010 року, ОСОБА_1 представив її як майбутню дружину. Зустріч була на катері, взагалі бачилися дуже рідко. Зі слів батька йому відомо, що на момент зустрічі сторони проживали в квартирі на ж/м Перемога у АДРЕСА_1 . Він в квартирі ніколи не був, чи вели сторони спільне господарство, йому невідомо, подробиць щодо купівлі будинку він не знає, лише те, що він був в погану стані та потребував ремонту; інформацією щодо ремонту він не володіє, але знає, що батько ОСОБА_1 приймав участь матеріально. Він не пам`ятає, коли сторони переїхали жити в будинок, йому невідомо, за чиї кошти будинок був придбаний. 
Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що з ОСОБА_1 вона познайомилась років 25 назад, вона є подругою його сестри, спілкуються як давні знайомі. Їй відомо, що з ОСОБА_2 ОСОБА_1 почав зустрічатися в кінці 2008 – на початку 2009 року. У квартирі її подруги, сестри ОСОБА_1 , з якою він проживав у квартирі на ж/м Перемога у м. Дніпрі, куди вона приходила в гості, у 2010 році вона бачила особисті речі ОСОБА_2 , сторони проживали в цій квартирі до смерті сестри ОСОБА_1 , разом подорожували, придбали диван, шафу. У кінці 2012 року зі слів ОСОБА_6 їй стало відомо, що вони разом з ОСОБА_11 купили будинок та роблять ремонт для кабінету. 
Свідок ОСОБА_12  пояснила суду, що ОСОБА_2 є її донькою. Сторони спільно проживали 11 років, шлюб зареєстрували у липні 2012 року, а розійшлися два роки тому. До шлюбу разом не проживали. З ОСОБА_1 вона познайомилась у 2010 році, коли їздили в Крим; ОСОБА_1 підвіз її до м. Симферополь, далі з ОСОБА_11 вони поїхали в м.Ялту відпочивати та зустрітися з друзями. У сторін були дружні відносини, які після поїздки припинилися. Будинок був придбаний за кошти доньки, її (30 000 грн) та її батьків (50 000 грн). Донька проживала з ними у смт Васильківці, працювала у ЦРБ лікарем - стоматологом. На роботі познайомилась з дітьми, над якими оформила опіку. У 2010 поступила в клінординатуру і тому вирішила придбати будинок саме у м. Дніпрі. Кошти за будинок передавалися продавцю при ній. У серпні 2011 року ОСОБА_13 їздила в Крим з подругою та дитиною подруги. У травні 2012 року, коли ОСОБА_2 була вагітна, вона залишалась у ОСОБА_1 . До 2012 року ОСОБА_11 проживала у АДРЕСА_3 в орендованій квартирі. На вул. Щепкіна квартира була орендована з 2007 року до 2011 року. Діти, над якими оформлена опіка, проживали у смт Васильківка, там і навчалися. ОСОБА_11 оформила опіку для створення сім`ї, стосунків у неї ні з ким на той час не було. Квартира була орендована для того, щоб там жити, так як відповідачка навчалася у клінординатурі. У м. Дніпрі в орендованій квартирі ОСОБА_11 жила з понеділка по середу, в інші дні тижня – у АДРЕСА_3 . 
Свідок ОСОБА_14  пояснила суду, що знайома з ОСОБА_11 та її мамою, так як вони були сусідами у смт Васильківка з 1993 року, були дружні відносини, ходили разом на свята один до одного. У 2007 році чи 2008 році ОСОБА_15 мама запитала, чи є квартира для оренди у м. Дніпрі. Так як була квартира на АДРЕСА_3 , то запропонували для оренди кімнату в цій квартирі. Вона приїжджала до мами в квартиру на АДРЕСА_3 і бачила, що там проживала ОСОБА_11 , були її особисті речі. ОСОБА_11 проживала в квартирі на АДРЕСА_3 до жовтня 2011 року. У смт ОСОБА_16 вона бачила періодично на дитячому майданчику з дитиною. 
Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що знайомий з ОСОБА_11 , її матір`ю та батьком. Познайомились з ОСОБА_11 при передачі ключів 5 вересня 2011 року після продажі будинку АДРЕСА_1 . Продажем будинку займалася його сестра, йому телефонувала сама ОСОБА_11 , сестра казала, що ОСОБА_11 незаміжня. Після угоди приходив у будинок і показував, як підключати комунікації. У нотаріуса 11 вересня 2011 року при укладенні договору були присутні він, ОСОБА_11 та її мати. Грошові кошти в сумі 110 000 грн передавала мати ОСОБА_11 . Чоловіка ОСОБА_11 він не знає. Навесні 2015 року бачив, що ОСОБА_11 була з якимсь чоловіком, який допомагав заносити габаритні речі. 
Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що знайома зі сторонами з інтернатури (2007- 2008 рік), разом навчалися, гуляли, їздили відпочивати у на Хортицю, західну Україну, Венецію, Німеччину. Їй відомо, що в 2010 році ОСОБА_11 разом зі своїми батьками придбала будинок, на той час вона у відносинах не перебувала, спільно ні з ким не проживала, орендувала кімнату в м. Дніпрі, бо проходила підвищення кваліфікації, у смт Васильківка працювала стоматологом. Десь у 2012 році їй стало відомо, що сторони мають намір одружитися, бо ОСОБА_11 була вагітна. Їй невідомо, чи проживали вони разом до шлюбу. У 2010- 2011 роках ОСОБА_11 взяла опіку над дітьми, які проживали потім у її батьків. 
Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що ОСОБА_11 є її подругою та хрещеною матір`ю її дитини. Знайомі з 2006 року. ОСОБА_11 зустрічалась з ОСОБА_6 з квітня 2010 року по серпень 2010 року, потім вони розійшлися, з кінця 2011 року знову почали зустрічатися та пізніше одружилися. Як їй відомо зі слів ОСОБА_11 , у вересні 2011 року вона придбала будинок за кошти, які збирала чотири роки, та кошти її матері та дідуся. Проживати разом сторони почали з 2012 року. До цього ОСОБА_11 проживала в АДРЕСА_3 в орендованій квартирі (2010 – 2011 рік) з понеділка по середу, потім їхала в АДРЕСА_3 . 
Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що є хрещеною матір`ю першої ОСОБА_15 дитини. З ОСОБА_6 знайома з 2013 року, познайомилися на хрестинах, ОСОБА_11 знає з дитинства. Їй відомо, що ОСОБА_11 проживала у ОСОБА_21 , орендувала квартиру. У смт ОСОБА_22 вона працювала стоматологом, жила у батьків. З ким зустрічалась ОСОБА_11 , їй не відомо. Діти ОСОБА_11 проживали разом з її матір`ю. Будинок був придбаний за спільні кошти ОСОБА_11 та її батьків, ремонт робили своїми силами. 
Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що її та її сестру ОСОБА_11 взяла під опіку. ОСОБА_11 проживала у смт ОСОБА_22 з четверга по неділю, потім їхала в м.Дніпро на навчання. Будинок на АДРЕСА_1 ОСОБА_11 придбала у м. Дніпрі для того, щоб жити разом з ними. На будинок збирали всією сім`єю ( ОСОБА_11 , її мати, батько), батько ОСОБА_11 там робив ремонт. З ОСОБА_6 познайомилися в серпні 2012 року на дні народження тьоті ОСОБА_24 , про стосунки ОСОБА_11 з чоловіками їй відомо не було. Через місяць після знайомства з ОСОБА_6 вона дізналася про те, що ОСОБА_11 з ОСОБА_6 одружилися.
Свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що з ОСОБА_11 познайомились на початку 2000 року, вони друзі. Зараз вже не спілкуються близько 10 років. У серпні 2011 року ОСОБА_11 розповідала про земельну ділянку, про будинок - він не пам`ятає. Разом їздили відпочивати з ОСОБА_11 , ОСОБА_26 і ОСОБА_27 у кінці 2011 року в Крим. З моря поверталися разом на машині ОСОБА_26 . Після повернення з відпочинку ОСОБА_11 ніхто не зустрічав. Чи перебувала вона у відносинах, йому не відомо. Наміру зав`язати стосунки у нього не було, але була можливість. Після відпочинку з ОСОБА_11 не зустрічалися і не розмовляли. 
Свідок ОСОБА_28 пояснила суду, що є найкращою подругою ОСОБА_11 , знає її з 2007 року. ОСОБА_29 знає з 2010 року. у 2011 році ОСОБА_11 оформила опіку над двома дівчинками. На час оформлення опіки ОСОБА_11 була одна, про відносини з кимось їй невідомо, проживала в АДРЕСА_3 орендувала кімнату на АДРЕСА_3 . Будинок ОСОБА_11 придбала за власні кошти та кошти її мати та дідуся, про що їй відомо зі слів ОСОБА_11 . У будинку свідок була у 2011 році, ОСОБА_6 там не було. У 2008 році був сумісний відпочинок в Німеччині з ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_30 , їздили як друзі. Проживали в готелі, ОСОБА_11 жила з ОСОБА_6 . 
Враховуючи показання свідків, суд дійшов висновку, що ними не доводиться факт спільного проживання сторін в період набуття у власність спірного нерухомого майна. 
Фактично матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, окрім спільних фотографій відпочинку та святкування в колі друзів у 2008- 2011 роках, якими, за відсутності інших доказів, факт спільного проживання однією сім`єю позивача з відповідачкою підтверджуватися не може. Під час розгляду справи судом не встановлено наявності сімейних відносин між сторонами в період придбання спірного майна, також позивачем не надано доказів придбання спірного майна за його кошти.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. 
Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкту спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2024 у справі №203/5277/24. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05.02.2026.

Суддя І.В. Іваницька