ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/37802/25 Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року про забезпечення позову до подання позовної заяви,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив забезпечити адміністративний позов, шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 призупинити службу до моменту вирішення судового процесу; зобов`язати військову частину забезпечити доступ до частини для реалізації права на подачу рапорту; сприяти звільненню заявника відповідно до висновку ВЛК; надати документи для того, щоб стати на облік та оформлення повторної ВЛК і вирішення проходження служби.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.04.2026.
У судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, виходив з того, що відсутні підстави для забезпечення позову, при цьому, що заява про забезпечення позову не містить предмет позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, та обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, позаяк судом не враховано наявність наявність ВЛК з категорією «Б» за ст. 18б, яка прямо унеможливлює службу у штурмових підрозділах в тому числі резерві; тривале утримання на службі без належного оформлення (немає контракту, непускають на територію військової часстини); фіксоване недопущення до частини та погрози; подані скарги до ДБР, прокуратури, Уповноваженого ВРУ, Тцк та сп. 
Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві, є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
У контексті наведеного, колегія суддів вважає, що застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник, без з`ясування фактичних обставин справи, означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті спору. 
При цьому, як доречно звернув увагу суд першої інстанції, заява про забезпечення позову не містить предмет позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, та обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з`ясованим обставинам, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Наведені апелянтом доводи, не підтверджені належними. Достатніми та допустимими доказами, що не може давати підстави для суду при вирішенні заяви про забезпечення позову оцінити такі доводи та прийняти їх до уваги, адже такі є недоведеними, з огляду на що, колегія суддів не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та за даних обставин, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, у даному випадку, відсутні.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з урахуванням ст. ст. 315, 316 КАС України, оскаржувана ухвали підлягає залишенню без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко