ЄУНС № 766/12470/25 Головуючий у першій інстанції Єпішин Ю.М.
Провадження № 33/819/95/26 
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП

ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/12470/25
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Гемми Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Іванцової Ю.С.,
захисника Кривоносова І.В.,
Скиби І.Г., якого притягнуто до адміністративної відповідальності,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу захисника Кривоносова І.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2026 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу  у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наступних обставин. 
05.08.2025 о 18 годині 05 хвилин в м. Херсоні, по вул. Вишневій, 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено у встановленому законом порядку на місці зупинки, із застосуванням приладу «Drager», ARНК 0561, тест №1326, результат 1,87 проміле. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Кривоносов І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. 
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції. 
Зокрема, зазначає про те, що у клопотанні захисника про проведення судового розгляду з фіксуванням технічними засобами судом відмовлено, що є порушеннямст. 271 КУпАП, ст. 44, 229, 232 КАС України та ст. 343, 412 КПК України та порушенням права ОСОБА_1 на захист. 
В судовому засіданні відеозапис не оглядався. 
Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 під час перевірки документів знаходився у своєму автомобілі, який був припаркований на паркінгу. Автомобіль не рухався, то і ніхто автомобіль не зупиняв і ніяких причин зупинки автомобіля поліцейськи ОСОБА_1 не роз`яснював. 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом поліцейський взагалі не висловлював, тільки сидіння ОСОБА_1 за кермом автомобіля. 
Свідок ОСОБА_2 підтвердив свідчення ОСОБА_1 та добавив, – коли він сів у кабіну автомобіля, то двигун був холодний.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника Кривоносова І.В. та Скиби І.Г.,якого притягнуто до адміністративної відповідальності, на підтримання апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов до наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП, встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Згідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи випливає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги вищевказаних законодавчих актів.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується наступними доказами, зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №702590 від 05.08.2025 року, в якому викладені дата та час, місце та обставини ОСОБА_3 адміністративного правопорушення;
- квитанцією тесту «Drager» 6820, тест №1326, результат 1,87 ‰ проміле, в якій міститься підпис правопорушника ОСОБА_1 та відсутні заперечення щодо проведення такого огляду;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та з результатами згоден, що підтвердив власним підписом та заперечень не має;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.08.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;
- рапортом;
- довідкою інспектора ІІ категорії відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП від 07.08.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 23.12.2025 року;
- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого випливає, що поліцейськими роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки та порушення ПДР України. ОСОБА_1 факт порушення ним ПДР і як наслідок причину зупинки не оспорював, зазначав про вживання ним алкогольних напоїв. При цьому ОСОБА_1 вчинялися дії щодо уникнення адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за що він був попереджений працівниками поліції про кримінальну відповідальність. 
Працівниками поліції ознайомлено ОСОБА_1 з правами та запропоновано пройти освідування на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився. 
Також було запропоновано проїхати до медичного закладу. Під час фіксації подій, ОСОБА_1 не заперечувався факт керування ним транспортним засобом, незгоду з результатами огляду останній не висловлював. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень. 

Протокол про адміністративне правопорушення, за своїм змістом, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, складений, відповідно до ст.255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення), з посилання на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 і відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП. 
Якість з запису з боді-камери поліцейського є належної якості, такою, яка дає змогу відтворити події, зазначені в протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та підтверджує їх. 
Згідно цього відеозапису, жодного тиску чи примусу з боку співробітників поліції на ОСОБА_1 з метою примушення до проходження медичного огляду чи відмови від його проходження, визнання ним винуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом не встановлено. 

Що ж стосується посилань захисника в апеляційній скарзі на те, що у задоволенні клопотання захисника про проведення судового розгляду з фіксуванням технічними засобами судом відмовлено, що є порушенням ст.271 КУпАП, ст.44, 229, 232 КАС України та ст.343, 412 КПК України та порушенням права ОСОБА_1 на захист, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Апеляційний суд зазначає про те, що нормами КУпАП не передбачено здійснення фіксування судового процесу, фіксація судового провадження передбачена положеннями КПК, ЦПК та КАС України. 
Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що в судовому засіданні відеозапис не оглядався, є такими, що суперечать наведеним доказам, оскільки в оскаржуваній постанові суд першої інстанції безпосередньо послався на докази, які підтверджені відеозаписом. 

Що ж до заперечень сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то вони були предметом перевірки у суді першої інстанції на не знайшли свого підтвердження. 
А тому посилання захисника на те, що ОСОБА_1 під час перевірки документів знаходився у своєму автомобілі, який був припаркований на паркінгу. Автомобіль не рухався, його ніхто не зупиняв і ніяких причин зупинки автомобіля поліцейський ОСОБА_1 не роз`яснював, суд апеляційної інстанції вважає голослівними, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, що відповідно до відеозапису, поліцейськими роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки та порушення ПДР України. ОСОБА_1 факт порушення ним ПДР і як наслідок причину зупинки не оспорював, зазначав про вживання ним алкогольних напоїв. При цьому ОСОБА_1 вчинялися дії щодо уникнення адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за що він був попереджений працівниками поліції про кримінальну відповідальність. Працівниками поліції ознайомлено ОСОБА_1 з правами та запропоновано пройти освідування на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився. Також йому було запропоновано проїхати до медичного закладу. Під час фіксації подій, ОСОБА_1 не заперечувався факт керування ним транспортним засобом, незгоду з результатами огляду останній не висловлював. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що сторона захисту не обмежена у збиранні та наданні доказів на підтвердження своєї позиції щодо відсутності факту керування транспортним засобом, проте сторона захисту обмежилась лише запереченням даного факту, не надавши на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів.
Показання свідка ОСОБА_2 , на які посилається сторона захисту, не спростовують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він не був безпосередньо свідком подій, а з`явився лише тоді, коли біля автомобіля ОСОБА_1 вже були працівники поліції. Про конкретні обставини справи щодо ОСОБА_1 , свідку невідомо.

Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння чи використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, результат - позитивний, 1,87 проміле. Протокол, складений працівниками поліції щодо вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 підписав, будь-які пояснення чи зауваження ОСОБА_1 в протоколі відсутні.
Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП. 
Позицію сторони захисту про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неприйнятною, оскільки вона зводиться до формального спростування окремих доказів по справ з метою уникнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Порушень прав ОСОБА_1 , передбачених ст.268 КУпАП, при складанні протоколу судом не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення разом з наведеними вище доказами, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 узгоджуються між собою щодо часу, місця, обставин вчинення ним правопорушення та свідчать, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, яке перевищує максимально допустиму норму, визначену п.7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд правильно визнав, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п.2.9 а ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційний суд наголошує, що у відповідності до ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Суд першої інстанції досліджує обставини справи лише за наявної сукупності зібраних уповноваженими особами доказів і приймає рішення на підставі їх оцінки.
Судом не було встановлено жодних обставин щодо недостатності наявних у справі доказів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, щодоводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та висновків суду першої інстанції не спростовує. 
Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
У зв`язку з чим, доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявність підстав для закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на матеріалах справи. 
Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Даних про те, що у справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права, зокрема, порушення права на захист ОСОБА_1 , при збиранні й дослідженні доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
З огляду на це, посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є безпідставними.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника Кривоносова І.В. в інтересах ОСОБА_1 , відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кривоносова І.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2026 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 – залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ю.М. Гемма