Справа № 953/6216/26 
н/п 3/953/1261/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"18" травня 2026 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Дяченко О.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2026 о 14:05 год, гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини, в ході сварки погрожував розправою, виражався нецензурною лайкою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої особи, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Крім цього, згідно протоколу серії ВБА № 204831 від 10.05.2026, 10.05.2026 о 14:05 год, гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини, у присутності неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 2010 р.н., в ході сварки погрожував розправою, виражався нецензурною лайкою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю дитини. Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
Процесуальні дії у справі
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2026 справи про адміністративне правопорушення № 953/6216/26 (провадження № 3/953/1261/26) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та справу № 953/6218/26 (провадження № 3/953/1262/26) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за с ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, об`єднано в одне провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав.
Дослідивши надані разом з протоколами про адміністративне правопорушення матеріали, суд встановив наступне.
Статтею 9 КУпАП  передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП,  при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII).
Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення вищевказаних дій.
На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності і взаємозв`язку суд беззаперечно встановив факт конфлікту ОСОБА_1 зі своєю дружиною ОСОБА_3 , який відбувся за адресою: АДРЕСА_2 і супроводжувався словесними образами потерпілої. Ці дії, з огляду на обстановку і обставини їх вчинення, поведінку ОСОБА_1 становили домашнє насильство у розумінні п. 14 та п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII.
Частина 2 ст. 173-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Пунктом 2 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Разом з тим, оскільки чинна редакція ст. 173-2 КУпАП не передбачає наслідків у виді потенційної можливості завдання шкоди, а лише реальне її заподіяння, - наявність шкоди психічному здоров`ю потерпілого має бути доведена належними і допустимими доказами.
За протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 204831 від 10.05.2026 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення домашнього насильства відносно дружини в присутності неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , однак не ставиться за провину вчинення домашнього насильства стосовно саме неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , як це передбачено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Суд зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП у присутності неповнолітньої особи, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, є підставою для визнання такої особи потерпілим на підставі частини 4 статті 269 КУпАП із зазначенням про це у протоколі за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, або, залежно від обставин, за ч. 2 чи 3 ст. 173-2 КУпАП, та не потребує додаткової окремої кваліфікації за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно неповнолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою й у працівників поліції немає необхідності складати окремий протокол, оскільки жодних дій стосовно дитини вчинено не було. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 204831 від 10.05.2026,  підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 204832 від 10.05.2026) також підтверджується наступними доказами: 
- відомостями, що містяться в протоколі від 10.05.2026 (серія ВБА № 204832) (а.с. 1);
- відомостями, що містяться: в Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 10.05.2026 (а.с. 9);
- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 352687 від 10.05.2026 (а.с. 10)
- письмовими поясненнями та заявою потерпілої ОСОБА_3 (а.с. 4, 7);
- письмовими та усними поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5-6);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 8);
- рапортом (а.с. 2, 17).
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).
Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи.
Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 згідно статей 33 та 34 КУпАП, судом не встановлено.
Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає накладення штрафу у розмірі від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП,  судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Як зазначено у Законі України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та сплачуються особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 , необхідно стягнути 665,60 грн судового збору на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 33-38, 173-2, 247, 279, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять, 00) грн. (отримувач: ГУК Харків обл./МТГ Харків 21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA558999980313030106000020649, код класифікації доходів бюджету: 21081100, призначення платежу: оплата штрафу за постановою суду по протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2026 (серія ВБА № 204832).
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір у дохід держави в розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять, 60) грн, (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова «судовий збір», Київський районний суд м. Харків, код ЄДРПОУ 02893746).
Відповідно до частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Дяченко