Справа № 496/1095/26
Провадження № 2/496/2293/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Шаньшиної М.В.,
за участю секретаря – Ткаченко В.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 43936,49 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 12.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір №510844, відповідно до умов якого, Товариство зобов`язалося надати Позичальнику кредит у сумі 6250 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 6250 грн. 
Крім того, 27.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір №2105824056715, відповідно до умов якого, Товариство зобов`язалося надати Позичальнику кредит у сумі 4000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4000,00 грн. 
30 червня 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір №30-06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договорами №510844.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №510844.
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №2105824056715.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2105824056715.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договорами №510844та №2105824056715. 
Загальний розмір заборгованості за Договором №510844 від 12.02.2021 р. станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 7376,49 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6157,54 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 700,05 грн., інфляційні збитки 397,95 грн., 3% річних 120,95 грн.
Загальний розмір заборгованості за Договором №2105824056715 від 27.02.2021 р. на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 63558,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 59558,40 грн.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 36560 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32560 грн.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 43936,49 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10157,54 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33260,05 грн., інфляційні збитки 397,95 грн., 3% річних 120,95 грн.
Також представник позивача зазначив, що попередня сума судових витрат по справі складає 3328 гривень витрат по сплаті судового збору та 16 000,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 12.02.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 510844.
За умовами договору ТОВ «Слон Кредит» надає відповідачу кредит в розмірі 6250 грн., строком на 120 днів з кінцевим поверненням 12.06.2021, детальні терміни повернення визначені в Графіку платежів. (а.с.21)
Відповідно до п. 1.5. договору тип процентної ставки- фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом включно - 25% в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня і до кінця строку надання кредиту 85 % річних.
Відповідно до п. 1.8. Орієнтовна реальна річна вартість кредиту складає 7357,59 грн.
Відповідно до п. 2.1 Договору Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання у розмірі 5000 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в Особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 1250 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору.
ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, здійснивши перерахунок 12.02.2021 коштів в сумі 5000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_1 (а.с.28 зворот).
30.06.2021 між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого ТОВ " Слон кредит " відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 510844 від 12.02.2021, що укладений між ТОВ " Слон кредит " та відповідачем, що підтверджується договором факторингу № 30-06/2021 від 30.06.2021, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 01.07.2021 до договору факторингу № 30-06/2021 від 30.06.2021, Реєстром боржників до договору факторингу № 30-06/2021 від 30.06.2021. (а.с.35-52)
В послідуючому відповідно до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ Вердикт капітал відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 510844 від 12.02.2021, що підтверджується договором про відступлення права вимоги від 10.01.2023, актом приймання-передачі Реєстру боржників за договором про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, Реєстром боржників до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. (а.с.65-83)
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 510844 від 12.02.2021 року, заборгованість відповідача становить 7376,49 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6157,54 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 700,05 грн., інфляційні збитки 397,95 грн., 3% річних 120,95 грн.
Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором, однак, не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором.
Також, 21.02.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір про надання фінансових послуг № 2105824056715 «Стандартний». За цим договором ТОВ «Служби миттєвого кредитування» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит без конкретної споживчої мети. Сума кредиту становила 4000 грн на строк 17 днів з відсотковою ставкою 2 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом. (а.с.8-17)
Суму кредиту у розмірі 4000 грн., було перераховано відповідачу 27.02.2021, що підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 09.12.2025 року. (а.с.17 зворот)
ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 уклали договір про відступлення права грошової вимоги № 1-12. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки по кредитному договору № 2105824056715 від 21.02.2021.(а.с.52-62)
ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 уклали договір про відступлення права грошової вимоги № 10-01/2023. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки по кредитному договору № 2105824056715 від 21.02.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .
З наданих позивачем розрахунків заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2105824056715 від 21.02.2021 становить: 63558,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 59558,40 грн.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 36560 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32560 грн. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно дост.3Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно до ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.
Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитних договорів та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 43936,49 грн. 
Загальний розмір заборгованості за договором №510844 від 12.02.2021 року - 7376,49 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6157,54 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 700,05 грн., інфляційні збитки 397,95 грн., 3% річних 120,95 грн.
Загальний розмір заборгованості за Договором №2105824056715 від 27.02.2021 року - становить 36560 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32560 грн.
Однак суд не погоджується заявленим позивачем розміром відсотків за Договором №2105824056715 від 27.02.2021 року користування кредитними коштами виходячи із наступних підстав.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Суд додатково зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (п.п. 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2. п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, які складає у сумі 32560 грн, що перевищує тіло кредиту у 8 разів та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 4000 грн.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України).
Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд встановив, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
За змістом ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом встановлено, що до позовної заяви додано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та АО "ЛІГАГ АССІСТАНС" а також заявка № 1264 від 01.12.2025 року про надання юридичної допомоги, витяг з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 року. (а.с.89-96)
Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 13 000 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.
Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданого платіжної інструкції № 0602280003 від 23.01.2026 року, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 3328 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1164,71 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 15376,49 грн. ? 3328 грн. ? 43936,49 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 549, 552, 612, 625, 1054 - 1056-1 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр", місцезнаходження: м. Київ, вулю Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ЄДРПОУ 44276926, суму заборгованості за кредитним договором №510844 від 12.02.2021 р. - 7376,49 грн.; суму заборгованості за кредитним договором № 2105824056715 від 21.02.2021 – 8000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1164,71 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених ЦПК України не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Шаньшина