ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року
м. Київ

справа № 2-354/12
провадження № 61-12755св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 квітня 2023 року у складі судді Кузнєцова Д. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у складі колегії суддів Борисюка Р. М., Галацевич О. М., Микитюк О. Ю.

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Короткий зміст скарги 

У квітні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О., заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп»).

В обґрунтування скарги вказував на те, що 21 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є. О. під час примусового виконання виконавчого листа № 2-354/12, виданого 17 жовтня 2012 року Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») (згідно ухвали суду від 04 грудня 2018 року замінено сторону на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп») заборгованості за кредитом в сумі 1 406 093,53 грн, заборгованості за відсотками в сумі 213 715,44 грн, пені за прострочення по тілу кредиту в сумі 23 953,50 грн, пені за прострочення відсотків за кредитом в сумі 7 984,50 грн, а всього на суму 1 651 746,90 грн, винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» для надання звіту щодо визначення ринкової вартості описаного й арештованого згідно з постановою від 08 грудня 2020 року нерухомого майна боржника. 

29 грудня 2020 року приватний виконавець направив на адресу боржника висновок про вартість об`єкта, згідно з яким ринкова вартість майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м у складі міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розрахована в рамках порівняльного підходу, станом на 21 грудня 2020 року складає 698 831,00 грн. Майновий комплекс на момент оцінки перебував в іпотеці ТОВ «Вердикт Капітал». 

Заявник зазначав, що суб`єкт оціночної діяльності не проводив огляд об`єкта, оскільки на момент проведення оцінки цей об`єкт перебував у власності боржника, відкритий доступ до нього був відсутній, а з приводу огляду об`єкта до боржника ніхто не звертався. З метою визначення вартості майнового комплексу та холодильної камери за вказаною адресою боржник звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, відповідно до висновку якого ринкова вартість об`єкта становить 1 499 277,00 грн, що більше ніж вдвічі перевищує вартість, визначену ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт».

На підставі викладеного, ОСОБА_1. просив суд:

- поновити строк на звернення до суду із цією скаргою;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. щодо визначення вартості майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м, у складі міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), який розташований на земельній ділянці, цільове призначення: для комерційного використання (обслуговування магазину), кадастровий номер: 1822086800:03:000:0134, загальною площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 698 831,00 грн на підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Богунський районний суд м. Житомира ухвалою від 06 квітня 2023 року, яку залишив без змін Житомирський апеляційний суд постановою від 04 липня 2023 року, поновив ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для подання скарги на дії приватного виконавця. Скаргу задовольнив. Визнав неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. щодо визначення вартості майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м, у складі міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), який розташований на земельній ділянці, цільове призначення: для комерційного використання (обслуговування магазину), кадастровий номер: 1822086800:03:000:0134, загальною площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 698 831,00 грн на підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт».

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, мотивував ухвалу тим, що оцінка спірного нерухомого майна проведена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки оцінювач не провів безпосереднього ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом огляду та дослідження майнового комплексу, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною. Вказані висновки підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. 
На час проведення оцінки нерухомого майна воно перебувало у власності ОСОБА_1 , проте матеріали справи не містять доказів звернення до нього як приватного виконавця, так і суб`єкта оціночної діяльності щодо забезпечення доступу для огляду об`єкта, що підлягає оцінці.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

У серпні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є. О. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на вказані судові рішення у цій справі.

В касаційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права та просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 

Верховний Суд ухвалою від 19 вересня 2023 року відкрив касаційне провадження у даній справі, витребував її з Богунського районного суду м. Житомира.

04 жовтня 2023 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Заявник посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 240/5835/19.

Суди порушили положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Апеляційний суд не взяв до уваги наявність у звіті про оцінку майна уточнень та застережень щодо огляду нерухомого майна та ознайомлення з об`єктом, наявність даних у звіті про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, про обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, що є прямою вимогою пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Суд першої інстанції не дослідив звіт про оцінку майна в повному обсязі.

Доводи інших учасників справи

У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Пасенка В. П.

У відзиві представник посилається на те, що в матеріалах справи містяться документи щодо проведення будівельних робіт на суму 928 066,26 грн, що спростовує доводи приватного виконавця про зростання вартості спірного майна у зв`язку з капітальним ремонтом, так як різниця між оцінкою суб`єкта оціночної діяльності і оцінкою, проведеною судовим експертом становить 2 425 369,00 грн.

Судовий експерт пояснив в суді першої інстанції, що при виконанні експертизи використовував вихідні дані станом на 21 грудня 2020 року, тобто проведення капітального ремонту жодним чином не вплинуло на визначення вартості майна.

Суд першої інстанції витребував матеріали виконавчого провадження разом зі звітом про оцінку майна та надав належну оцінку цьому доказу. При цьому, в звіті про оцінку майна взагалі відсутні відомості щодо огляду об`єкта оцінювачем, а також відомості щодо звернення до боржника з пропозицією забезпечити доступ до об`єкта оцінки.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2012 року у справі № 2-354/12 позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом 176 102,89 дол. США, заборгованість за відсотками 26 766,29 дол. США, пеню за прострочення тіла кредиту 3 000,00 дол. США, пеню за прострочення відсотків по кредиту 1 000,00 дол. США, а всього 206 869,18 дол. США, а в разі неможливості це зробити стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом 1 406 093,53 грн, заборгованість за відсотками 213 715,44 грн, пеню за прострочення тіла кредиту 23 953,50 грн, пеню за прострочення відсотків по кредиту 7 984,50 грн, а всього 1 651 746,90 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2018 року замінено сторону у виконавчому провадженні - стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» за виконавчим листом, який виданий 10 жовтня 2012 року на підставі заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2012 року у справі 
№ 2-354/12.

22 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М. Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виданого 17 жовтня 2012 року Богунським районним судом м. Житомира виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» (сторону замінено на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп») заборгованості на загальну суму 1 651 746,90 грн, а 25 листопада 2019 року - постанову про арешт майна боржника.

21 листопада 2019 року приватним виконавцем отримано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про наявність у боржника на праві приватної власності майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

30 січня 2020 року виконавче провадження № НОМЕР_1 передано приватному виконавцю виконавчого округу Житомирської області Волковій Є. О. 

08 грудня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є. О. винесла постанову про опис та арешт майна боржника, а саме майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м, який складається з міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), за адресою: АДРЕСА_1 , та 21 грудня 2020 року винесла постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» для участі у цьому виконавчому провадженні.

21 грудня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» здійснено оцінку майна та надано висновок про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м, який складається з міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), розташованого за вказаною адресою, розрахована в рамках порівняльного підходу, станом на 21 грудня 2020 року складає 698 831,00 грн.

Відповідно до звіту ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» про оцінку нерухомого майна (майнового комплексу), який затверджений 21 грудня 2020 року оцінювач не проводив натурного обстеження об`єкта оцінки.

25 лютого 2021 року приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки, за змістом якого відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 22 лютого 2021 року № 526967 ДП «СЕТАМ» переможцем визнано учасника ОСОБА_4 . Ціна продажу предмета іпотеки майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м, який складається з міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), воріт, огорожі та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , склала 698 831,00 грн.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 28 березня 2022 року 
№ 377/03-2022 дійсна (ринкова) вартість майнового комплексу загальною площею 735,3 кв. м у складі міні-цеха по переробці риби та м`яса з магазином продовольчих товарів (літера «А») та холодильної камери з побутовими приміщеннями (літера «Б»), за адресою: АДРЕСА_1 , в цінах станом на 21 грудня 2020 року становила 2 561 200,00 грн без урахування ПДВ. Дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки загальною площею 0,12 га із цільовим призначенням для комерційного використання (обслуговування магазину), кадастровий номер: 1822086800:03:000:0134 за адресою: АДРЕСА_1 , в цінах станом на 21 грудня 2020 року становила 563 000,00 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК України (в редакції на час подання скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У статті 1 Закону № 1404-VIII унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 57 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Зі змісту Закону № 1404-VIII убачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Отже, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц.

Суди встановили, що у цьому випадку боржник оскаржує оцінку майна в порядку оскарження рішень та дій виконавця.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені у Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлено у статті 12 цього Закону.

У частині першій статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 зазначеного Закону оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно із частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), також є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Отже, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства (пункт 54 Національного стандарту № 1).

За змістом пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Відповідно до пункту 15 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

У постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі № 909/121/22 зазначено, що «обов`язок оцінювача щодо здійснення особистого огляду об`єкта оцінки прямо передбачений чинним законодавством, при цьому обґрунтованих, вмотивованих та аргументованих міркувань щодо неможливості особистого огляду об`єкта оцінки судом апеляційної інстанції не встановлено. Верховний Суд акцентує, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає в дослідженні оцінювачем вихідних даних (кількісних, якісних показників) та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, що в кінцевому результаті безпосередньо може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого майна за заниженою/завищеною ціною, а відтак і на достовірність та об`єктивність оцінки майна. У свою чергу замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки».

Суд установив, що із наданого представником приватного виконавця та оглянутого в суді першої інстанції звіту ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» про оцінку нерухомого майна (майнового комплексу), затвердженого 21 грудня 2020 року вбачається, що на сторінках 34, 35 містяться кілька фото об`єкта оцінки ззовні, внутрішні - лише магазину. Згідно із пунктом 2.7 звіту оцінювач не проводив натурного обстеження об`єкта оцінки.

На час проведення вказаної оцінки нерухомого майна воно перебувало у власності ОСОБА_1 , проте матеріали справи не містять доказів звернення до нього приватного виконавця або суб`єкта оціночної діяльності щодо забезпечення доступу для огляду об`єкта, що підлягав оцінці. ОСОБА_1 29 грудня 2020 року за вих. № 10009 направлено повідомлення про вже проведену оцінку майна, яке він отримав 04 січня 2021 року.

Таким чином, задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно зазначив, що експертна оцінка спірного нерухомого майна проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки оцінювач не провів безпосереднє ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом огляду та дослідження майнового комплексу, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.

Ураховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що під час проведення оцінки майна в межах виконавчого провадження приватний виконавець порушив положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» в частині здійснення ознайомлення оцінювача з об`єктом оцінки, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2022 року у справі № 2608/774/12.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що суд не дослідив звіт про оцінку майна в повному обсязі, оскільки суд першої інстанції, витребувавши у приватного виконавця матеріали звіту, дослідив в судовому засіданні вказаний звіт та надав йому належну оцінку в сукупності з наданими сторонами доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не взяв до уваги наявність у звіті про оцінку майна уточнень та застережень щодо огляду нерухомого майна та ознайомлення з об`єктом, наявність даних у звіті про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, про обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання касаційної скарги на застосування судами першої та апеляційноїінстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 240/5835/19колегія суддів відхиляє, оскільки такі зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо встановлення обставин справи та оцінкою доказів. 

У справі № 240/5835/19 Верховний Суд направив справу на новий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду та зазначив, що при новому розгляді справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові та на підставі належних та допустимих доказів з`ясувати, чи виконано приватним виконавцем обов`язки, передбачені Законом № 1404-VIII, щодо залучення у визначеному законом порядку суб`єкта оціночної діяльності до проведення оцінки нерухомого майна, належного позивачу, а саме приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 379,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; встановити, чи направлялася сторонам виконавчого провадження інформація про результати проведеної оцінки у встановленому законом порядку та строк, а також встановити, чи надсилалася сторонам виконавчого провадження копія постанови про арешт майна боржника у порядку, визначеному Законом № 1404-VIII. На підставі з`ясованих обставин з посиланням на норми матеріального права дійти обґрунтованого висновку, чи є правомірними дії приватного виконавця в частині визначення вартості спірного приміщення.

У справі, яка переглядається, суди з`ясували всі обставини цієї справи та встановили, що оцінювач не проводив натурного обстеження об`єкта оцінки та матеріали справи не містять доказів звернення приватного виконавця або суб`єкта оціночної діяльності до боржника щодо забезпечення доступу для огляду об`єкта, що підлягав оцінці.

Враховуючи наведене, висновки у справі № 240/5835/19 і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують зроблені у справі висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.

Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка їх понесла.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 квітня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	А. І. Грушицький  І. В. Литвиненко  Є. В. Петров