ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/667/26	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Шаповала Д.В. - головуючий, Міліціанова Р.В., Степанюк Н.Л.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський М`ясокомбінат»
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.04.2026 (суддя Березяк Н.Є.) у справі № 914/667/26 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський М`ясокомбінат», м. Глобине, Полтавська обл.,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Термо-Буд», м. Львів,
про: зобов`язання вчинити дії та стягнення штрафу в розмірі 1 167 605,60 грн,
ВСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат» до ТОВ «Термо-Буд» про зобов`язання замінити неякісний товар на аналогічний товар належної якості, стягнення штрафу в розмірі 1 167 605,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання Договору поставки №151020-1 від 15.10.2020 протягом 2021-2024 років Відповідач поставив Позивачу, а останній прийняв та оплатив товар - сендвіч-панелі, - загальною вартістю 5 838 019,02 грн. У подальшому, за твердженнями Позивача, ним виявлено істотні порушення вимог щодо якості поставленого товару (недостатня товщина захисного шару металу, що призвело до корозії), які не могли бути виявлені під час його прийняття, та не можуть бути усунуті у місці знаходження Позивача, оскільки потребують демонтажу та направлення товару на завод виробника, а отже це зумовило виникнення у нього права вимагати у Відповідача заміни товару та сплати штрафу в розмірі 20% вартості неякісного товару, який передбачено п. 9.5 Договору.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.04.2026.
У підготовчому засіданні 02.04.2026 представником Відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без руху з підстав неповної сплати Позивачем судового збору, оскільки додано докази сплати судового збору лише в сумі 16 673,66 грн (тобто, як за одну майнову та одну немайнову вимоги), однак вимога про заміну товару неналежної якості, на переконання Відповідача, також є майновою. Тому, з урахуванням вартості поставленого товару (5 838 019,02 грн), за подання позову в цій частині Позивач повинен був сплатити 87 570,28 грн судового збору. 
Розглянувши вказане клопотання, врахувавши серед іншого висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у Постанові від 20.08.2020 у справі №910/13737/19, суд першої інстанції Ухвалою від 02.04.2026 позовну заяву ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат» залишив без руху та надав Позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви – подання суду доказів сплати судового збору в розмірі 70 056,23 грн (з урахуванням вартості товару, про заміну якого просить Позивач, та коефіцієнта 0,8 за подання позову в електронній формі).
13.04.2026 Позивач подав суду заяву, яка хоч і була поіменована «про усунення недоліків», однак містила заперечення щодо майнового характеру вимоги про заміну товару неналежної якості. Позивач зазначав, що ця вимога носить зобов`язальний характер, адже стосується виконання Відповідачем обов`язку в натурі та не містить вартісного (грошового) вираження. Доказів сплати судового збору до вказаної заяви додано не було.
Оскільки Позивач фактично не усунув недолік, адже не погодився з підставами залишення позову без руху, Господарський суд Львівської області Ухвалою від 16.04.2026 позов повернув, керуючись при цьому ч. 4 ст. 174 ГПК України. Ця ухвала і є предметом апеляційного оскарження.
1.2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про повернення позову та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
1.3. Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань
Ухвалою від 28.04.2026 Західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат».
Враховуючи приписи ч.2 ст. 271 ГПК України, а також предмет оскарження - ухвала про повернення позовної заяви (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), - апеляційну скаргу вирішено було розглянути без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Узагальнені доводи скаржника
ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат» звернулося з апеляційною скаргою, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та просить направити справу для продовження розгляду. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху з підстав недоплати Позивачем судового збору, оскільки:
1) у Клопотанні представника Відповідача від 02.04.2026 про залишення позовної заяви без руху не зазначено інформації щодо наявності або відсутності зареєстрованого електронного кабінету в ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат», а тому, з врахуванням положень ст. 170 ГПК України, суд повинен був залишити вказане клопотання без розгляду;
2) на час проведення судового засідання у справі - 02.04.2026, - клопотання представника Відповідача у письмовій формі не надійшло ні до електронного кабінету Позивача, ні до суду (його зміст сприймався виключно на слух), а тому не зрозуміло яким чином вказане клопотання могло бути розглянуте;
3) суд порушив принцип рівності сторін, оскільки не надав можливості представнику Позивача ознайомитись з клопотанням та надати письмові заперечення із наведенням правових позицій Верховного Суду щодо помилковості позиції Відповідача;
4) дії суду є суперечливими, оскільки постановленню оскаржуваної ухвали передувало прийняття позовної заяви до розгляду, а отже встановлення судом обставин відсутності підстав для залишення такої без руху, в тому числі з підстав неповної сплати судового збору;
5) Позивачем у цій справі не заявлено вимог майнового характеру щодо майна (про визнання права власності, стягнення, витребування або повернення майна), а вимога в порядку ст. 678 ЦК України замінити товар неналежної якості на аналогічний товар належної якості в такій же кількості є вимогою про вчинення дії, примусове виконання обов`язку в натурі та не має вартісного (грошового) вираження. 
2.2. Позиція Відповідача
ТОВ «Термо-Буд» у відзиві на апеляційну скаргу просить спірну ухвалу залишити без змін з підстав її законності та обґрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.
За доводами Відповідача: 
1) ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у Постанові від 20.08.2020 у справі №910/13737/19, позовна вимога про заміну неякісного товару на аналогічний товар належної якості є вимогою майнового характеру, оскільки її об`єктом виступає благо, що піддається грошовій оцінці (загальна вартість товару визначена у позовній заяві та становить 5 838 019,02 грн);
2) клопотання про залишення позовної заяви без руху представник Відповідача подав через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» та озвучив під час з`ясування судом наявності в учасників справи заяв та/або клопотань до початку судового засідання. Оскільки ГПК України не передбачає обов`язкової письмової форми для даного виду заяви/клопотання, у суду не було підстав залишати таке без розгляду;
3) редставник Позивача повідомив суд про можливість надати свої заперечення одразу після оголошення змісту клопотання в судовому засіданні та не заявляв жодних клопотань щодо необхідності подання письмового заперечення та/або практики Верховного Суду з цього питання;
4) аведена в апеляційній скарзі практика Верховного Суду є нерелевантною, оскільки стосується питання повернення з оренди земельних ділянок.
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
3.1. Щодо можливості залишення позову без руху після відкриття провадження
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд перевіряє відповідність позовної заяви вимогам процесуального закону. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Положеннями ст. 174 ГПК України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Якщо такі недоліки не усунуто, заява вважається неподаною та повертається особі, що звернулася із позовом.
Разом з тим, процесуальний закон прямо передбачає можливість залишення позовної заяви без руху і після відкриття провадження у справі. Так, відповідно до ч. 11 ст. 176 ГПК України, якщо після відкриття провадження суд встановить, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 162, 164, 172 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.
Згідно з ч.ч. 12, 13 ст. 176 ГПК України, у разі усунення недоліків суд продовжує розгляд справи, а у разі їх не усунення - позовна заява залишається без розгляду. Суголосне положення міститься і в п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
За обставинами цієї справи, суд першої інстанції після відкриття провадження встановив недодержання вимог процесуального закону та застосував механізм, передбачений ч. 11 ст. 176 ГПК України.
З огляду на викладене, Суд відхиляє доводи апелянта про суперечливість процесуальних дій суду першої інстанції, які зводяться до того, що прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі нібито свідчили про встановлення судом відсутності будь-яких недоліків позовної заяви, у тому числі щодо належного підтвердження сплати судового збору, а відтак виключали можливість подальшого застосування судом механізму залишення позовної заяви без руху з тих самих підстав. 
Наведене тлумачення норм процесуального права є помилковим, оскільки суперечить як буквальному змісту відповідних положень ГПК України, так і системному взаємозв`язку норм, що регулюють порядок відкриття провадження та підготовчого провадження. Факт відкриття провадження у справі не позбавляє суд можливості реагувати на виявлені в подальшому недоліки позовної заяви, зокрема й ті, що залишилися поза увагою суду на етапі відкриття провадження.
3.2. Щодо характеру позовної вимоги про заміну товару неналежної якості
В основу оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було покладено висновок, що вимога про заміну товару неналежної якості є майновою, а тому Позивачу необхідно було подати докази сплати судового збору в розмірі 70 056,23 грн (1,5 % вартості товару, щодо заміни якого заявлено позов, х на коефіцієнт 0,8).
Натомість Позивач вважає таку вимогу немайновою, а тому у встановлений судом строк не подав доказів сплати судового збору, що і послугувало підставою постановлення судом спірної ухвали про повернення позовної заяви.
Отже, Суд вважає, що ключове питання, що належить вирішити під час розгляду цієї апеляційної скарги, це - Чи є вимога про заміну товару неналежної якості майновою, чи немайновою?
Правові позиції Верховного Суду
Попри непрецедентний характер українського судочинства, системно воно влаштовано таким чином, що Верховний Суд, як найвищий у системі судоустрою України, покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, формує висновки щодо застосування норм права, які мають враховуватися судами при вирішенні судових спорів у релевантних правовідносинах. Такий підхід направлений на забезпечення стабільності правозастосування.
Суд погоджується і з судом першої інстанції, і з Відповідачем, що у цій справі відповідь на наведене ключове питання щодо характеру заявленої Позивачем вимоги цілком можливо віднайти, обмежившись площиною правових позицій Верховного Суду.
І релевантними до спірних правовідносин є саме висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 910/13737/19: під час розгляду згаданої справи перед Верховним Судом постало питання визначення характеру позовної вимоги про зобов`язання виконати умови договору (поставити товар за договором поставки, передати квартиру та нежитлові приміщення за договором пайової участі у будівництві).
Висновуючи про майновий характер таких вимог Велика Палата Верховного Суду зазначає:
- Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
- Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
- Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
І як загальний висновок Велика Палата вказує:
Вимоги позивача про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар, ґрунтуються на наявності грошових вимог, що виникли на підставі відповідного договору. Наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача до відповідача. Отже, позовні вимоги про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар мають вартісну оцінку, носять майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається виходячи з розміру грошових вимог позивача, на припинення яких спрямовано позов.
З наведених міркувань касаційного суду можна сформувати певний (не виключний) сукупний перелік характерних ознак майнової вимоги: а) можливість її грошової оцінки; б) ґрунтується на наявності грошових вимог до боржника; в) внаслідок її виконання грошові вимоги припиняться.
Висновок суду апеляційної інстанції
У цій справі ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат» заявлено вимогу про зобов`язання ТОВ «Термо-Буд» замінити неякісний товар (сендвіч-панелі), поставлений за договором поставки, прийнятий та оплачений Позивачем на суму 5 838 019,02 грн, на аналогічний товар належної якості.
Правовою підставою є ст. 678 ЦК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої суми або вимагати заміни товару.
Обидва способи захисту є майновими за своєю суттю, оскільки відповідають наведеним вище трьом ознакам:
а) Грошова оцінка: як при поверненні грошей за товар, так і його заміні мірилом вимог є вартість товару, яка залишається незмінною для покупця і відповідатиме сумі вже сплачених ним коштів.
б) Ґрунтування на грошових вимогах: сплачені покупцем кошти є підставою як вимоги про їх повернення, так і вимоги про заміну товару, оскільки грошовому зобов`язанню покупця кореспондував обов`язок продавця поставити товар належної якості.
с) Припинення грошових вимог: як повернення коштів, так і заміна товару на якісний призведуть до припинення грошових вимог покупця до продавця.
Отже, хоча предметом позову у цій справі не є вимоги про визнання права власності на майно чи його витребування, на що покликається апелянт, у відповідній частині позов спрямований саме на захист права Позивача на отримання товару належної якості, оціненого сторонами в 5 838 019,02 грн. Наслідком задоволення вимоги про заміну товару стане припинення права Позивача вимагати у Відповідача повернення цієї суми.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про необхідність сплати судового збору за вимогу про заміну товару як вимоги майнового характеру - виходячи з вартості товару, заміни якого вимагає позивач, тобто у розмірі 1,5 % відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Щодо вказаних у апеляційній скарзі постанов суду касаційної інстанції, Суд зазначає, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, оскільки формуються виходячи з конкретних обставин справи. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності, та необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (див. постанови Великої Палата Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).
Оскільки в наведених апелянтом постановах Верховного Суду відсутні висновки щодо майнового/немайнового характеру позовних вимог про заміну товару неналежної якості (зокрема, у постанові від 29.07.2021 у справі №904/5217/19 вказане питання не досліджувалось), такі стосуються інших правовідносин ( зокрема, справи №905/105/20, №733/201/22 та №923/938/20 – повернення належної орендодавцеві земельної ділянки, справа №761/22716/24 - усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва) Суд вважає їх нерелевантними до цієї справи.
3.3. Щодо інших доводів скаржника
Доводи апелянта щодо невідповідності клопотання представника Відповідача про залишення позову без руху вимогам ст. 170 ГПК України та його відсутності у письмовому вигляді на момент проведення судового засідання не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.
По-перше, ч. 11 ст. 176 ГПК України пов`язує застосування відповідного процесуального механізму виключно з фактом встановлення судом невідповідності позовної заяви вимогам закону - незалежно від наявності чи відсутності клопотання будь-кого з учасників справи. По-друге, ст. 169 ГПК України прямо допускає подання учасниками справи клопотань в усній формі.
Суд також відхиляє посилання апелянта на порушення судом першої інстанції принципу рівності сторін, оскільки з Протоколу судового засідання від 02.04.2026 убачається, що суд заслухав як доводи представника Відповідача по суті клопотання про залишення позовної заяви без руху, так і заперечення представника Позивача щодо вказаного клопотання, а останній не ставив перед судом питання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості ознайомитись з клопотанням, надати письмові заперечення тощо.
3.4. Щодо повернення позовної заяви, замість залишення її без розгляду
Як вже зазначалося вище, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 4 ст. 174 ГПК України. 
Водночас, з огляду на стадію розгляду справи - підготовче провадження, тобто після відкриття провадження у справі, - суд, встановивши недодержання вимог процесуального закону щодо сплати судового збору та застосувавши механізм, передбачений ч. 11 ст. 176 ГПК України, у разі не усунення позивачем відповідних недоліків мав керуватися положеннями ч. 13 ст. 176 та п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, тобто залишити позов без розгляду, а не повертати його. 
4. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Жодне з наведених скаржником тверджень не переконало Суд в наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Суд визнає, що висновки щодо визначення майнового характеру вимоги про заміну товару є обґрунтованими та вірними. У цій частині суд першої інстанції діяв з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Щодо ж до виявленого процесуального порушення стосовно повернення позовної заяви замість залишення її без розгляду, то враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, визначені ст. 269 ГПК України, та те, що встановлене порушення не віднесене до таких, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також не спростовує обов`язку Позивача здійснити доплату судового збору та невиконання такого обов`язку у встановлений судом строк, Суд залишає оскаржувану ухвалу без змін і в цій частині.
При цьому Суд має за мету не лише уникнути невиправданого ускладнення судового процесу, але і зважає, що залишення позовної заяви без розгляду, як і її повернення, не позбавляють Позивача права на повторне звернення до суду після усунення відповідних недоліків.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський М`ясокомбінат» залишити без задоволення, а Ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.04.2026 у справі № 914/667/26 - без змін.
З огляду на залишення апеляційної скарги ТОВ «Глобинський М`ясокомбінат» без задоволення, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покласти на скаржника. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

Головуючий суддя Шаповал Д.В. 
Суддя Міліціанов Р.В.
Суддя Степанюк Н.Л.