ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року
м. Хмельницький
Справа № 676/1118/26
Провадження № 33/820/389/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. за участю секретаря судового засідання Романової А.В.
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника Романова В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Романова В.І. на постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та
ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 07 лютого 2026 року о 14 год. 20 хв. на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці 291+300м, керував транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР. 
Постановою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Романов В.І. просить скасувати постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року і закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Захисник не погоджується із прийнятим рішенням та вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об?єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи.
Зазначає, що через відсутність доказів керування транспортом в стані наркотичного сп`яніння та зупинки його, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння. Ці всі обставини зафіксовані на оптичному диску, який долучений до матеріалів вказаної адміністративної справи, де не вбачається будь-якого тремтіння пальців рук, звужених зіниць очей, які не реагують на світло, неприродної блідості шкірного покрову та інших ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені поліцейськими.
Працівники поліції про вчинення ОСОБА_1 будь-якого правопорушення ніяких протоколів не складали, а отже не було будь-яких підстав складати даний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «ХОЗЗНПД» ХОР, в результаті якого встановлено, що він тверезий.
Судом ці покази не прийняті до уваги, а в основу рішення покладені матеріали оформлені працівниками поліції, а не фактичні обставини здобуті в судовому засіданні.
Зважаючи на вище зазначене судом першої інстанції невірно оцінено докази, а
постанова винесена лише на припущеннях.
Суддя упереджено поставився до розгляду протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Виносячи рішення по справі суддя також упереджено поставився до аналізу доказів на підтвердження чи спростування вини ОСОБА_1 .
На відеозаписі відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 вимог ст.63 Конституції
України, ст.268 КУпАП, та немає даних, що поліцейські назвали свої прізвища та посади.
Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння автоматично розцінюється як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Факт відсутності зазначених доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та керування транспортним засобом, суд першої інстанції до уваги не прийняв і не надав йому правову оцінку.

Позиції учасників судового провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Романов В.І. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав. 
ОСОБА_1 наполягав, що поліція ставиться упереджено до військовослужбовців, він був у військовій формі, поліцейський залишив поза увагою його доводи та склав протокол. У той день він був у відрядженні, їхав на своєму власному автомобілі, який використовує під час проходження служби. 
Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Романова В.І., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В апеляційній скарзі захисник Романов В.І. оскаржує факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а також відсутність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що 07 лютого 2026 року о 14 год. 20 хв. на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці 291+300м, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №585488 від 07 лютого 2026 року, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 07 лютого 2026 року о 14 год. 20 хв. транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння (а/с 1), направленням ОСОБА_1 до КНП ХОЗЗНПД з відміткою про те, що огляд не проводився (а/с 5); даними відеозаписів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а/с 8). 
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
За змістом статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість .
Також відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядку № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, щодо вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
На підставі наведеного та за результатами дослідження відеозапису з бодікамер поліцейських доходжу висновку, що доводи апелянта про безпідставність вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки встановити наявність ознак наркотичного сп`яніння з відеозапису об`єктивно неможливо та не передбачено законодавством, такі ознаки були встановлені працівниками поліції та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, що протокол складався за відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала їм підстави вважати, що він мав ознаки наркотичного сп`яніння та його дії свідчили про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського в медичному закладі, працівники поліції, керуючись частиною 1 статті 130 КУпАП та пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Причини, з яких ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, правового значення не мають.
Таким чином, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Згідно з апеляційною скаргою, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 07 лютого 2026 року захисником не оскаржується, але серед іншого захисник зазначає, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була безпідставною.
Однак вважаю такі доводи апеляційної скарги неспроможними з огляду на наступне.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції було повідомлено останнього, що причиною зупинки транспортного засобу була технічна несправність зовнішніх освітлювальних приладів, а саме заднього лівого габаритного ліхтаря у автомобілі, яким керував ОСОБА_1 .
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений виключний перелік підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який навіть в умовах дії воєнного стану не може бути розширений.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За змістом п. 2,3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей,транспортних засобів,багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.
Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
До того ж, наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, предметом доказування у якому є фактичні дані щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у випадку незгоди водія з причинами зупинки працівниками поліції, він має можливість, відповідно до вимог статті 267 КУпАП, а також п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку, що було зроблено ОСОБА_1 , який звернувся до УПП в Хмельницькій області та отримав відповідь про відсутність ознак дисциплінарного проступку у діях працівників БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області (а/с 24). 
Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», захисником не доведено наявності порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства щодо зупинки транспортного засобу, тому доводи апелянта, про те, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є неспроможними.
Захисником також зазначається, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Так, на відеозаписі чітко вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від неодноразових пропозицій працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. 
Апеляційний суд визнає відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відтак, на підставі зазначеного вище, вважаю доводи захисника про те, що працівники поліції безпідставно пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння були відсутні, а також, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, на думку суду є неспроможними та розцінюється як обрана тактика захисту. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тоді як ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння неодноразово ухилявся, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
При цьому, працівниками поліції було попереджено ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме за порушення п.2.5 ПДР України, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Окреслені обставини у своїй сукупності підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, та безумовно вказують на наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім того, доводи апеляційної скарги захисника, що працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження такого медичного огляду та відповідальність за неї, є голослівними.
З наявного в матеріалах справи відеозапису «clip-4.mp4» вбачається, що після неодноразового ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до п.2.5 ПДР України передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому щодо нього буде складено протокол про відповідне адміністративне правопорушення.
Апеляційні доводи захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, зокрема відеозапис «clip-4.mp4» (період часу 14:29:23 – 14:29:45), з якого вбачається, що після неодноразових ухилень ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівником поліції ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.
Крім того, в ході судового розгляду ОСОБА_1 в повній мірі скористався своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі послугами захисника – адвоката Романова В.І., реалізував своє право на апеляційне оскарження судового рішення.
Також апеляційний суд погоджується і висновком суду першої інстанції та не бере до уваги проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП «ХОЗЗНПД» ХОР, в результаті якого встановлено, що ОСОБА_1 є тверезим.
Такий доказ не спростовує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за перебування у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді відмови від проходження огляду, є закінченим з моменту вчинення відповідних дій, тобто відмови особи від проходження огляду.
Отже, працівники поліції правомірно склали протокол про адміністративне правопорушення, при цьому зазначивши в документах, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд звертає увагу, що не кожний формальний недолік процедури направлення водія або проходження водієм огляду на стан сп`яніння або оформлення адміністративних матеріалів є істотним, або звужує процесуальні гарантії особи, або ж спричиняє порушення права особи на захист, тому підлягає з`ясуванню, чи конкретний дефект процедури міг порушити чи нівелювати право особи на захист або спотворити її результати. З огляду на зазначене, апеляційні доводи, що поліцейські не назвали свої прізвища та посади, ніяк не має вирішального значення та не є підставою для скасування рішення суду, не впливає на суть вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім цього, відповідне втручання у права водія транспортного засобу у світлі практики Європейського суду з прав людини є таким, що передбачене законом, має легітимну мету, є пропорційним (необхідним і достатнім) у демократичному суспільстві.
Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, та у межах строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.
З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Романова В.І., оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285,294 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Романова В.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя