Справа № 716/659/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2026 року       місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді    Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Бортніка А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Василатій Олександр Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:
22.04.2026 року позивачка ОСОБА_1 , в особі адвоката Василатія О.О., звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Авентус Україна», третіх осіб, про визнання виконавчого напису №55214 вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню. 
Свій позов обґрунтовує, тим, що вчинення зазначеного виконавчого напису відбулось з порушенням положень постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172, позивачці не направлялась вимога про усунення порушень кредитного договору, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати на оплату судового збору та витрати на правову допомогу, докази яких будуть подані після прийняття судом рішення.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.04.2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
Позивачка, представник позивачки в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому вважає виконавчий напис таким, що не суперечить вимогам законодавства, адже нотаріусу було надано виписку із особового рахунку за кредитним договором №3228343 із зазначенням суми заборгованості та інші необхідні документи для вчинення виконавчого напису, документи, що підтверджують безспірність суми заборгованості позивача перед товариством та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також просить зменшити суму заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. 
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис №55214 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за договором №3228343 від 21.11.2020 року розмірі 35537,50 грн (а.с.23).
Виконавчий напис здійснено на підставі ст.ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. відкрито провадження №66707890 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за договором №3228343 від 21.11.2020 року розмірі 35537,50 грн на підставі виконавчого напису №55214 від 11.06.2021 року.
Так, за змістом ст.ст.87-88 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Статті 89-91 ЗУ «Про нотаріат» визначають зміст виконавчого напису, порядок стягнення за виконавчим написом, строк пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (далі – Перелік), визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Пункт 2 Переліку, доповнений Постановою КМУ «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 від 26.11.2014 року. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.
Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.
При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.
Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.
Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.
Відповідно до статті 124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відтак, станом на 11.06.2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі.
Таким чином, встановивши під час розгляду справи безпідставність виконавчого напису за відсутності, на час його вчинення, затвердженого переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Василатій Олександр Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Виходячи із наведеного, суд задовольняє позов ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Василатій Олександр Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи питання про судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Так, згідно частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 статті 137 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правничої допомоги від 07.04.2026 року; детальний опис наданої правничої допомоги, відповідно до якого витрати позивача на правову допомогу становлять 8900,00 грн та складаються з витрат на консультацію – 400,00 грн, підготовка тексту заяви – 300,00 грн, усна консультація -500,00 грн, підготовка тексту заяви – 5100,00 грн, усна консультація – 200,00 грн, підготовка тексту заяви без участі – 300,00 грн, підготовка заяви про розподіл судових витрат – 2100,00 грн.
На підтвердження витрат по сплаті судового збору в розмірі 1332,00 грн – квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН42664СІ від 16.04.2026 (а.с.1).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції,застосовує такі критерії. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15 звертав увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У справах №905/1795/18, №922/2685/19 Верховний Суд також зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України (див. додаткову постанову Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник відповідача у своєму відзиві просив зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2000,00 грн. Свою заяву обґрунтовує тим, що дана справа не є складною ані з фактичної, ані з правової точки зору. Предметом спору є типовий позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні позовні заяви є шаблонними, містять стандартні посилання на норми права та усталену судову практику Верховного Суду, а тому не потребували значного часу на підготовку, проведення складного правового аналізу чи збору значного обсягу доказів. Крім того ,акт виконаних робіт не містить жодного належного підтвердження фактичного часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. В акті зазначено лише довільно визначену тривалість окремих дій без будь-яких доказів реальності такого часу.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що заяву про витрати на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково в розмірі 6000,00 грн, що забезпечить баланс інтересів сторін спору, є співмірним зі складністю цієї справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом Василатієм О.О. послуг та виконаних робіт, та не буде надмірним. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 76-81, 83, 141, 142, 229, 235, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Василатій Олександр Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, – задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №55214 від 11.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №3228343 від 21.11.2020 року розмірі 36337,50 грн
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230, 03062, місто Київ, пр.Берестейський, 90-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230, 03062, місто Київ, пр.Берестейський, 90-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя     О.Є. Вайновська