номер провадження справи 7/8/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 Справа № 908/239/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи № 908/239/26
за позовом: Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді (28500, Кіровоградська область, Кропивницький район, м.Долинська, вул. Нова 80-А, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 36188893) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» (69096, м.Запоріжжя, вул. Каховська, 11, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 40308189)  
про стягнення коштів 

за участю представників учасників справи: 
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився 

Процесуальні дії у справі.
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 02.02.2026, зареєстрований у канцелярії Господарського суду Запорізької області вх. № 343/08-074/26 02.02.2026) Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», в якій позивач просить суд стягнути з відповідача:
- заборгованості за договором поставки № 726 від 17.09.2024, яка складається із 49955,00грн суми заборгованості за невикористані скретсч картки, 16886,16грн суми пені, 1498,65 грн суми 3% річних;
- заборгованості за договором поставки № 817 від 04.11.2024, яка складається із: 34982,64 грн суми заборгованості за невикористані скетч-картки, 11825,09 грн суми пені, 1049,48 грн суми 3% річних. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 02.02.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/239/26 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є. 
Ухвалою суду від 06.02.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/239/26, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Установлено відповідачеві строк для надання суду відзиву на позовну заяву – протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Згідно з даними підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС відповідач має зареєстрований електронний кабінет.
Ухвала суду від 06.02.2026 про відкриття провадження у справі № 908/239/26 була надіслана відповідачу до електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 06.02.2026. 
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Ухвалою суду від 07.04.2026 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №908/239/26 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 06.05.2026 о/об 10 год. 00 хв. 
Позивачем у системі “Електронний суд” 09.04.2026 сформована заява про уточнення позовних вимог та долучення розрахунку неустойки (пені) та 3% річних за невиконання боржником умов договору. 
Крім того, представник позивача просить суд розглянути справу за наявними матеріалами без його участі.
Заява про долучення доказів судом задоволена, докази долучені до матеріалів справи.
У підготовче засідання, призначене на 06.05.2026 об 10 год. 00 хв., представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.
Із урахуванням неявки у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою від 06.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.05.2026 о/об 09 год. 15 хв. 
У судове засідання, призначене на 27.05.2026 о/об 09 год. 15 хв., представники сторін не з`явились. Про причини неявки представника у судове засідання відповідач суд не повідомили. Позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд визнав наявні у справі матеріали достатніми для розгляду справи по суті. 
При цьому суд узяв до уваги клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника. 
Ураховуючи неявку представників сторін у судове засідання 27.05.2026 фіксація судового засідання не здійснювалась за допомогою технічного засобу відповідно до положень ст. 222 ГПК України.
У судовому засіданні 27.05.2026 судом ухвалено рішення. 

Стислий виклад позицій учасників страви.
Позивач - Комунальне підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (надалі - ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС») про стягнення 68339,74 грн заборгованості за договором поставки № 726 від 17.09.2026, яка складається із 49955,00грн суми заборгованості за невикористані скретсч картки, 16886,16грн суми пені, 1498,65 грн суми 3% річних; 47857,21грн заборгованості за договором поставки № 817 від 04.11.2024, яка складається із: 34982,64 грн суми заборгованості за невикористані скетч-картки, 11825,09 грн суми пені, 1049,48 грн суми 3% річних. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 726 від 17.09.2024 та договором поставки № 817 від 04.11.2024, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом про стягнення суми боргу за невідвантажену продукцію. 
Позов заявлено на підставі ст.ст. 22, 509, 525-526, 546, 549, 623, 625 ЦК України.
Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив.
Керуючись положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують.
Між Комунальним підприємством «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (надалі - відповідач, постачальник) укладені договір поставки № 726 від 17.09.2024 та договір поставки № 817 від 04.11.2024 (надалі - договори). 
Договори є ідентичними за змістом. 
Так, за умовами укладених договорів постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар (п. 1.1 договорів). 
Згідно з п. 1.2 договору № 726 від 17.09.2024 найменування товару: паливно-мастильні матеріали (дизпаливо).
Загальна сума договору № 726 від 17.09.2024: 49955,00грн, у тому числі ПДВ 20% - 8325,83 грн. 
Згідно з п. 1.2 договору № 817 від 04.11.2024 найменування товару: паливно-мастильні матеріали (бензин А-95).
Загальна сума договору № 817 від 04.11.2024: 96990,00грн, у тому числі ПДВ 20% - 16165,00 грн. 
Згідно з п.1.5 договорів відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скетч-картами) на отримання товару відповідно «Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою КМУ №1442 від 20.12.1997р. 
Товар вважається переданим постачальником і прийнятий покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору (п.2.1 договорів).
Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 вказаних договорів оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. 
На виконання умов договорів покупець провів оплату та отримав у продавця скретч –картки на заправку автомобілів покупця, а саме:
- Згідно з видатковою накладною від 17.09.2024 № 0008/0001755 КП "Долинський Міськкомунгосп" оплатив та отримав 49 скретч-карток на 970 літрів дизпалива на загальну суму 49955,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 8325,83 грн. 
- Згідно з видатковою накладною від 04.11.2024 № 0008/0002122 КП "Долинський Міськкомунгосп" оплатив та отримав 92 скретч-картки на 1830 літрів бензину А-95 на загальну суму 96990,00 грн, у тому числі ПДВ 20% – 16165,00 грн. 
Підпункт 5.2.1. пункту 5.2 розділу 5 обох договорів визначає, що передача Покупцю товару за договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки.
У позовній заяві позивач зазначає, що станом на 15 липня 2025 року КП "Долинський Міськкомунгосп" було використано 57 скретч-карток по 20л бензину А-95 кожна та 2 скретч-картки по 15л бензину А-95 кожна – всього 59 скретч-карток на 1170л бензину А-95 на загальну суму 62014,68 грн, в тому числі 20% ПДВ на суму – 10335,78 грн. 
Скретч-картки в кількості 49 шт. на 970л на дизельне пальне та 33 шт. на 660 л бензину А-95 позивач використати не зміг у зв`язку з відсутністю пального на АЗС відповідача. 
Згідно з п 5.1 договору строк поставки товарів зазначено до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки).
Згідно з п. 6.3 договорів поставки постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договорів.
Договори вважаються укладеними і набирають чинності з моменту підписання сторонами та діють до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами їх умов (п. 10.1 договорів). 
Постачальник порушив взяті на себе договірні зобов`язання та не здійснив передачу сплаченого покупцем товару. 
На момент звернення до суду позивач не отримав оплаченої ним продукції на суму:
- Дизпаливо – 970л х 42,92 грн. = 41629,17 грн. + 8325,83 грн. (20% – ПДВ) = 49955,00грн.; 
- Бензин А-95 – 660л х 44,17грн. = 29152,20 грн. + 5830,44 грн. (20% – ПДВ) = 34982,64грн.
Сума невиконаних зобов`язань відповідачем перед позивачем з поставки оплаченого товару складає 84937,64 грн. 
Позивач 15.07.2025 (вих. № 533/01-08) звернувся до відповідача з претензією.
Невиконання відповідачем умов договору стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
Відповідач не спростував викладені обставини, відзив на позовну заяву суду не надав. 

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.
За своєю правовою природою укладені договори між позивачем та відповідачем є договорами поставки, до яких застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін згідно з ч.2 ст.712 ЦК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі, а також інші юридичні факти. 
Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частинами 1 та 2 ст. 712 ЦК України внормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 
Згідно із ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. 
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. 
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил). 
Згідно з п.9 Правил розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. 
Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. 
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція). 
Згідно з п.3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у пп.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. 
Відтак, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС. 
Суд установив, що позивач свої зобов`язання за вказаними вище договорами виконав у строки та у спосіб, визначені договорами. 
Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. 
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 
Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк. 
Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений (невідпущений) товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем. 
Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання. 
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 по справі № 918/631/19. 
З огляду на викладене пред`явлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за договорами на суму непоставленого (невідпущеного) товару у розмірі 84937,64 грн є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами. 
Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної поставки товару на суму отриманої передоплати або повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар в розмірі 84937,64 грн суду не надав.
Станом на час прийняття рішення судом у справі доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за договором в частині передачі позивачу оплаченої продукції або повернення коштів, сплачених за неї, до суду надано не було надано, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 84937,64 грн, яка складається із: 49955,00грн за договором № 726 від 17.09.2024 та 34982,64 грн за договором №817 від 04.11.2024, та підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Пунктом 7.2 договорів сторони передбачили види порушень та санкцій за них, установлені договором: за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення. 
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної поставки товару за договорами підтверджується матеріалами справи та є доведеним. 
За порушення відповідачем строків поставки товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за договором поставки № 726 від 17.09.2024 - 16886,16грн та за договором поставки № 817 від 04.11.2024 -11825,09 грн суми пені. 
У заяві про уточнення позовних вимог позивачем визначено період стягнення пені з 01.01.2025 по 02.02.2026 за вище вказаними договорами. 
Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки позивачеві товару станом на 01.01.2025.
У той же час, як встановлено судом, позивач з вимогою про дотримання Постачальником зобов`язань з відпуску та поставки товару або повернення котів звернувся лише 15.07.2025 (претензія про виконання умов договору від 15.07.2025 № 533/01-08). 
Матеріали справи доказів отримання відповідачем зазначеної вище претензії не містять. 
Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 №958, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 №173/24950 «Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», який був чинним на момент направлення відповідачеві поштової кореспонденції, нормативні строки пересилання кореспонденції АТ «Укрпошта» залежать від типу відправлення (пріоритетне/просте) та відстані (без урахування вихідних днів): місцева - 2-4 дні, у межах області - 3-5 днів, між різними областями - 4-6 днів. Рекомендовані листи йдуть на 1 день довше. 
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що направлена позивачем претензія, з урахуванням встановлених Міністерством інфраструктури України нормативних строків пересилання, отримана адресатом (відповідачем) 21.07.2025 (15.07.2025 + 6 днів). 
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
З огляду на викладене відповідач зобов`язаний виконати зобов`язання за договором негайно, не пізніше 28.07.2025. Відтак, з 29.07.2025 відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання щодо відповідного зберігання, відпуску (отримання) та поставки товару, попередньо оплаченого позивачем.
Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про правомірність застосування до порушника штрафних санкцій починаючи з 29.07.2025. 
Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені із використанням інформаційно-пошукової системи «Законодавство» за вказаними договорами судом установлено, що розрахунок позивачем виконано позивачем неправильно, оскільки сума пені пред`явлена за період з 01.01.2025 по 02.02.2026, тоді як у матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем зобов`язань з 01.01.2025. 
За договором поставки № 726 від 17.09.2024 позивачем пред`явлена до стягнення сума пені у розмірі 16886,16грн за період з 01.01.2025 по 02.02.2026. 
За договором поставки № 817 від 04.11.2024 позивачем пред`явлена до стягнення сума пені у розмірі 11825,09грн за період з 01.01.2025 по 02.02.2026. 
Ураховуючи викладене, суд установив, що сума пені за період з 29.07.2025 (перший день прострочення) по 02.02.2026 за договором поставки № 726 від 17.09.2024 становить 8013,33грн. Сума пені за період з 29.07.2025 (перший день прострочення) по 02.02.2026 за договором поставки № 817 від 04.11.2024 становить 5611,60грн.
У решті пред`явленої до стягнення суми пені суд відмовляє, оскільки такі вимоги заявлені безпідставно.
Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови). 
Отже, у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобовязань позивачем, згідно ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховані три відсотка річних за договором поставки № 726 від 17.09.2024 у розмірі 1498,65 грн та за договором поставки № 817 від 04.11.2024 у розмірі 1049,48 грн. Період стягнення позивач визначає один рік. 
Перевіривши із використанням інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок річних відсотків та інфляційних втрат, суд установив, що він є неправильним, так як вже визначено судом правильним періодом нарахування 3% річних є період з 29.07.2025 (перший день прострочення) по 02.02.2026 (дата подачі позовної заяви до суду). 
Таким чином, сума 3% річних за договором поставки № 726 від 17.09.2024 становить 776,01 грн, за договором № 817 від 04.11.2024 – 543,43грн. Дані вимоги судом задовольняються, у решті пред`явлених до стягнення сум 3% річних суд відмовляє, як пред`явлених необґрунтовано. 
Контррозрахунків відповідачем суду не надано. 
За приписами ст. ст. 13 та 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково. 

Судові витрати.
Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2289,66 грн судового збору.
Також суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету України суми зайво сплаченого судового збору.
Із матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн (платіжна інструкція № 8405 від 30.01.2026).
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328,00 грн. 
Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Беручи до уваги викладене, враховуючи, що заявлено вимоги майнового характеру, у розумінні Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 2662,40 грн (3328,00 грн х 0,8).
Із наведеного слідує, що позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законом. Сума зайво сплаченого судового збору складає 665,60 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, сума зайво сплаченого позивачем судового збору в розмірі 665,60 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за наявності відповідного клопотання.
Позиція суду щодо необхідності розрахунку судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м.Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет 8, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 40308189) на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді (28500, Кіровоградська область, Кропивницький район, м.Долинська, вул. Нова 80-А, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 36188893):
- за договором поставки № 726 від 17.09.2026 – 49955 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок суми заборгованості за невикористані скретч-картки, 8013 (вісім тисяч тринадцять) гривень 33 копійки суми пені, 776 (сімсот сімдесят шість) гривень 01 копійку 3% річних;
- за договором поставки № 817 від 04.11.2024 – 34982 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 64 копійки суми заборгованості за невикористані скретч-картки, 5611 (п`ять тисяч шістсот одинадцять) гривень 60 копійок пені, 543 (п`ятсот сорок три) гривні 43 копійки 3% річних, 
- судовий збір у розмірі 2289 (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень 66 копійок.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
У решті позовних вимог відмовити. 

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 01.06.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна