Справа № 727/3913/26 
Провадження № 2/727/1729/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді     Чебан В.М.
при секретарі      Миронюк Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в інтересах якого діє його представник – Шкапенко Олександр Віталійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач АТ «Акцент-Банк» (АТ «А-БАНК»), в особі представника позивача – Шкапенко О.В., звернулись до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.12.2014 року відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» шляхом підписання анкети-заяви, на підставі якої їй було відкрито банківський рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано платіжну картку.
Позивач зазначає, що відповідно до умов вищезазначеного укладеного між сторонами договору банк надав відповідачці кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38,40% річних на суму залишку заборгованості. При цьому, умовами вищевказаного Кредитного договору було передбачено право банку змінювати розмір кредитного ліміту та тарифи обслуговування рахунку.
Вказує, що позивач АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за вищезазначеним Договором виконав у повному обсязі, натомість відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість за вказаним кредитом, яка станом на 19.03.2026 року становить 65310,59 грн., з яких: 41887,61 грн. – заборгованість за тілом кредита та 23422,98 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.
На підставі викладеного, представник позивача АТ «А-БАНК» - Шкапенко О.В. просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «А-БАНК» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 25.12.2014 року в загальному розмірі 65310,59 грн., з яких: 41887,61 грн. – заборгованість за тілом кредитом та 23422,98 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами. Крім цього, просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/3913/26 (провадження №2/727/1729/26) за позовом АТ «А-БАНК», в інтересах якого діє їх представник – Шкапенко О.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження до судового засідання на 28 квітня 2026 року. 
Представник позивача АТ «А-БАНК» в судове засідання не з`явився, однак згідно спрямованого до суду представником позивача АТ «А-БАНК» - Россохою О.В. відповіді на відзив остання просила суд провести розгляд вищевказаної цивільної справи у відсутність представника позивача; позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
При цьому, згідно спрямованої до суду представником позивача АТ «А-БАНК» - Россохою О.В. вищезазначеної відповіді на відзив остання вказує, що відповідачка, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підтвердила факт ознайомлення із умовами кредитування, тарифами банку та погодилась із ними. 
Вказує, що обізнаність відповідачки з умовами кредитування та погодження нею таких умов підтверджується також фактом підписання останньої Паспорту споживчого кредиту, який містить відомості про процентну ставку, порядок користування кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача та інші істотні умови кредитування, а тому доводи відповідачки щодо необізнаності з умовами кредитування, на її думку, є безпідставними.
Крім того, представник позивача зазначає, що відповідачка фактично користувалася наданим їй кредитним лімітом, здійснювала видаткові операції та частково погашала заборгованість, чим своїми конклюдентними діями підтвердила прийняття умов кредитного договору та погодження з порядком користування кредитними коштами.
Стверджує, що правильність розрахунків заборгованості відповідачки підтверджується спрямованими позивачем до суду банківськими виписками, а також довідками про видачу картки та встановлення кредитного ліміту.
З огляду на викладене, представник позивача АТ «А-БАНК» - Россоха О.В. просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачка  ОСОБА_1 та її представник– адвокат Василець М.С. в судове засідання не з`явились, однак згідно спрямованого до суду представником відповідача відзиву на позов остання просила суд розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутність; позовні вимоги АТ «А-БАНК»не визнала в повному обсязі.
Крім цього, згідно спрямованого до суду представником відповідачки ОСОБА_1 – адвокатом Василець М.С. відзиву на позов, остання вказує, що підписана відповідачкою анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить відомостей про розмір процентної ставки, порядок її нарахування, відповідальність за порушення зобов`язань, а також інших істотних умов кредитування, у зв`язку з чим не може свідчити про досягнення сторонами згоди щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Зазначає, що додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку не містять підпису відповідачки, а тому відсутні належні докази того, що саме з такими редакціями документів вона була ознайомлена та погодилася під час укладення кредитного договору.
Крім того, представник відповідачки звертає увагу суду на те, що наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту не є складовою кредитного договору та не підтверджує погодження сторонами умов щодо сплати процентів, а лише свідчить про виконання банком обов`язку щодо інформування споживача про можливі умови кредитування.
Також вказує, що із наданої позивачем виписки по рахунку вбачається систематичне списання банком відсотків за використання кредитного ліміту, загальний розмір яких становить 138957,12 грн.
Вважає, що вищезазначена сума в розмірі 138957,12 гривень включалися до загальної заборгованості відповідачки та фактично збільшували розмір боргу, що ставить, на її думку, під сумнів правильність визначення позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та являється підставою для врахування зазначених коштів у рахунок погашення заборгованості відповідачки.
З урахуванням викладеного, представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Василець М.С. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «А-БАНК» у повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також процесуальні документи спрямовані сторонами до суду, вважає, що позовні вимоги АТ «А-БАНК» підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 25.12.2014 року відповідачка ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», на підставі якої між сторонами виникли правовідносини з банківського обслуговування та користування кредитними коштами в межах встановленого банком кредитного ліміту за кредитним договором №б/н (а.с.16).
У вказаній анкеті-заяві зазначено, що вищевказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.34-40) та витягом з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» (а.с.41), складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.16).
Згідно з вищевказаного витягу з Тарифів користування кредитними картками «Універсальна» та «Універсальна GOLD» (а.с.41), останнім передбачено пільговий період користування кредитними коштами тривалістю до 55 днів за умови погашення заборгованості до 25-го числа місяця, наступного за датою її виникнення, обов`язковий щомісячний платіж у розмірі 5 % від суми заборгованості, але не менше 100,00 грн. та не менше суми нарахованих процентів і штрафу, базову процентну ставку після закінчення пільгового періоду у розмірі 3,9 % на місяць за карткою «Універсальна» та 3,7 % на місяць за карткою «Універсальна GOLD», а також пеню за прострочення виконання кредитного зобов`язання, порядок погашення заборгованості та комісії за проведення окремих операцій із використанням власних і кредитних коштів.
При цьому, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг (а.с.34-40) та витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» (а.с.41) не містять підпису відповідачка ОСОБА_1 .
Разом з тим, вищевказана підписана відповідачкою ОСОБА_1 анкета-заява (а.с.16) не містить відомостей про конкретний розмір установленого відповідачці кредитного ліміту, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, а також відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.78), визначено умови кредитування за картками «Універсальна» та «Універсальна Gold», зокрема кредитний ліміт до 50000,00 грн., строк кредитування 240 місяців, базова процентна ставка у розмірі 3,9 % на місяць за карткою «Універсальна» та 3,7 % на місяць за карткою «Універсальна Gold», а також визначено пільгову процентну ставку, порядок користування кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку.
На виконання, умов вищевказаного Кредитного договору позивачем на ім`я відповідачки ОСОБА_1 було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1 та видано чотири платіжні картки, а саме: № НОМЕР_2 зі строком дії до грудня 2024 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до лютого 2020 року, № НОМЕР_4 зі строком дії до грудня 2031 року та № НОМЕР_5 зі строком дії до грудня 2022 року, що підтверджується наданою позивачем АТ «А-БАНК» довідки за картами (а.с.32).
Згідно з довідкою за лімітами за вищевказаним Кредитним договором б/н від 25.12.2014 року (а.с.31), вбачається, що 06.07.2015 року відповідачці було надано позивачем кредитний ліміт у розмірі 2200,00 грн., який у подальшому був збільшений банком, зокрема: 26.11.2015 року — до 6500,00 грн.; 29.04.2016 року — до 8125,00 грн.; 30.08.2016 року — до 10000,00 грн.; 24.11.2016 року — до 12000,00 грн.; 13.12.2016 року — до 14000,00 грн.; 06.08.2018 року — до 20000,00 грн.; 21.09.2018 року — до 23000,00 грн.; 06.09.2019 року — до 43000,00 грн.; 06.03.2020 року — до 58000,00 грн. 
Починаючи з 26.11.2021 року, банком здійснювалося поступове зменшення вищевказаного встановленого ним відповідачці кредитного ліміту, у зв`язку із чим станом на 19.03.2026 року кредитний ліміт відповідачки ОСОБА_1 в АТ «А-БАНК» становив 41900,00 грн. (а.с.31).
При цьому, відповідачка фактично користувалась вищевказаним банківським рахунком та кредитними коштами, що підтверджується наданим позивачем випискою за рахунком відповідачки ОСОБА_1 № НОМЕР_6 за період з 25.12.2014 року по 19.03.2026 року (а.с.18-30), відповідно до якої за зазначений період загальна сума видаткових операцій становила 273742,74 грн., загальна сума зарахованих на рахунок коштів — 178605,13 грн., а загальна сума утриманих банком комісій — 2065,40 грн. Виписка містить відомості про здійснення відповідачкою розрахункових операцій, переказів, оплату товарів та комунальних послуг, зняття і використання кредитних коштів, а також численні поповнення рахунку готівковими та безготівковими платежами.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором б/н від 25.12.2014 року (а.с.6-15) вбачається, що, у зв`язку із невиконанням відповідачкою ОСОБА_1 умов вищевказаного Договору станом на 19.03.2026 року загальний розмір заборгованості останньої перед позивачем АТ «А-БАНК» становить 65310,59 грн., з яких: 41887,61 грн. – заборгованість за тілом кредита та 23422,98 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки заборгованості у загальному розмірі 65310,59 грн., з яких: 41887,61 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 23422,98 грн. – заборгованість за відсотками, суд виходить з наступного.
Так, зі змісту підписаної відповідачкою ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.16) вбачається, що остання не містить відомостей про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядок її нарахування, розмір процентної ставки у разі прострочення виконання зобов`язань, а також інших умов щодо сплати відсотків, які заявлені позивачем як підстава для стягнення заборгованості.
При цьому позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги в частині стягнення відсотків, посилається на долучені до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.34-40) та витяг з Тарифів користування кредитними картками «Універсальна» та «Універсальна GOLD» (а.с.41), відповідно до змісту яких базова процентна ставка за користування кредитним лімітом становить 3,9 % на місяць за карткою «Універсальна» та 3,7 % на місяць за карткою «Універсальна GOLD». 
Саме виходячи із зазначених Умов та Тарифів позивачем здійснено нарахування відповідачці відсотків та визначено заборгованість за ними у розмірі 23422,98 грн.
Водночас матеріали даної цивільної справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме вищевказані Умови та Правила надання банківських послуг (а.с.34-40) та Тарифи (а.с.41) у редакції, долученій позивачем до матеріалів справи, були чинними станом на дату укладення вищезазначеного Кредитного договору, доведені до відома відповідачки та погоджені нею, зважаючи також на те, що зазначені документи не містять підпису відповідачки, а відтак не можуть беззаперечно підтверджувати погодження останньою умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків, на які посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог.
При цьому суд враховує, що Умови та Правила надання банківських послуг є документом, зміст якого визначається банком в односторонньому порядку та може змінюватися кредитодавцем, а тому саме на позивача покладається обов`язок доведення того, що на момент укладення договору діяла саме та редакція Умов та Правил, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, та що відповідачка була належним чином ознайомлена із такими умовами.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №127/23025/16-ц, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що за відсутності належних доказів погодження позичальником умов щодо сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, викладених в Умовах та Правилах банку, підстави для їх стягнення відсутні, а захисту підлягає лише право кредитора на повернення фактично отриманих та неповернутих кредитних коштів.
Крім того, Верховний Суд у вищевказаній постанові звернув увагу на те, що споживач банківських послуг, з огляду на звичайний рівень освіти та правової обізнаності, не може ефективно реалізувати своє право бути належним чином поінформованим про умови кредитування у випадку, коли такі умови викладені у значному за обсягом документі, який стосується усіх аспектів надання банківських послуг, а тому відсутні підстави вважати, що сам факт підписання анкети-заяви свідчить про погодження усіх умов, розміщених у таких документах.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт погодження відповідачкою ОСОБА_1 умов щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим правові підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за процентами у розмірі 23422,98 грн. відсутні.
При цьому суд не може погодитися з доводами позивача про те, що факт підписання відповідачкою Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.78) свідчить про належне погодження сторонами умов щодо розміру процентної ставки та порядку її нарахування.
Так, зі змісту вищевказаного Паспорта споживчого кредиту (а.с.78) вбачається, що останній містить інформацію щодо умов кредитування, зокрема типу кредиту, строку кредитування, базової процентної ставки, реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку погашення заборгованості та наслідків невиконання позичальником своїх зобов`язань.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» вбачається, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зазначено, що необхідно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання кредитодавцем свого переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації про умови кредитування. При цьому ознайомлення споживача з паспортом споживчого кредиту та його підписання саме по собі не свідчить про укладення кредитного договору на викладених у ньому умовах та не підтверджує погодження сторонами всіх істотних умов договору, оскільки у такому документі не відбувається фіксація узгодженої волі сторін та змісту договірних зобов`язань.
За таких обставин сам по собі Паспорт споживчого кредиту не може вважатися належним доказом погодження відповідачкою ОСОБА_1 умов щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки такі умови повинні бути визначені безпосередньо у кредитному договорі або в іншому документі, який підтверджує їх погодження сторонами у передбаченій законом формі.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт погодження сторонами умов щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, а тому заявлена АТ «А-БАНК» вимога про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 23422,98 грн. не ґрунтується на погоджених сторонами умовах Кредитного договору №б/н від 25.12.2014 року та задоволенню не підлягає.
Разом з тим, суд відхиляє доводи представника відповідачки щодо необхідності зарахування суми раніше списаних банком процентів у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, оскільки питання правомірності здійснених банком у попередні періоди списань, проведення їх перерахунку, повернення або зарахування відповідних сум не є предметом розгляду даної цивільної справи, в межах якої позивач АТ «А-БАНК» заявлено виключно вимоги про стягнення наявної станом на 19.03.2026 року заборгованості за Кредитним договором №б/н від 25.12.2014 року.
При цьому відповідачкою не заявлено зустрічного позову про визнання відповідних списань неправомірними, проведення перерахунку заборгованості або зарахування списаних сум у рахунок погашення тіла кредиту, а тому суд, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, не вправі виходити за межі заявлених сторонами вимог та вирішувати зазначені питання в межах цієї справи.
Крім цього, відображені у банківській виписці операції з призначенням «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» свідчать про нарахування банком процентів та їх відображення у складі загальної заборгованості, а не про фактичну сплату відповідачкою відповідних сум власними коштами. 
А тому, саме по собі арифметичне підсумовування таких операцій не підтверджує, що відповідачка сплатила банку проценти у загальному розмірі 138957,12 грн., та не дає підстав для зарахування зазначеної суми у рахунок погашення тіла кредиту.
Крім того, з наданої позивачем вищевказаної банківської виписки (а.с.18-30) вбачається, що протягом усього періоду дії договору відповідачка неодноразово користувалася кредитними коштами та здійснювала поповнення рахунку. 
Водночас відповідачкою не надано розрахунку, з якого можливо було б установити, які саме суми коштів були фактично внесені нею на рахунок, яка їх частина була зарахована банком на погашення процентів та чи була б відсутня заборгованість за тілом кредиту у розмірі 41887,61 грн. у разі зарахування відповідних платежів у інший спосіб.
За таких обставин суд не вбачає підстав для зарахування суми 138957,12 грн. у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та висновку про те, що відповідачка повністю повернула фактично використані нею кредитні кошти.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність у відповідачки ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за тілом кредиту за Кредитним договором №б/н від 25.12.2014 року у розмірі 41887,61 грн. 
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «А-БАНК», в інтересах якого діє представник – Шкапенко О.В., до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, зокрема у розмірі 41887,61 грн., що становить заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за тілом кредиту.
Крім цього, з відповідачки ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача АТ «А-БАНК» сплачений ним при поданні позову до суду судовий збір у розмірі 1703,96 грн. (2662,40 х 0,64), пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в інтересах якого діє його представник – Шкапенко Олександр Віталійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на користь позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ: 14360080, заборгованість за Кредитним договором № б/н від 25.12.2014 року у розмірі 41887,61 (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень (шістдесят одна) копійка.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на користь позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ: 14360080, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1703,94 (одна тисяча сімсот три) гривні (дев`яносто чотири) копійки.
В іншій частині вимог позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 26 червня 2026 року.

СУДДЯ: