ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року  Справа №906/1044/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г. 
суддя Гудак А.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" про стягнення витрат на правничу допомогу 
за позовом  ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
1) ОСОБА_2 ,
2) ОСОБА_3 ,
3) ОСОБА_4 
про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства, що оформлені протоколом від 11.08.2025

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.03.2026 в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 рішення Господарського суду Житомирської області від 11.03.2026 залишено без змін.
29.05.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених заявником під час розгляду справи №906/1044/25 в суді апеляційної інстанції в розмірі 30000,00 грн. 
Відповідно до ч.1, 3 ст.244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу не зазначав про попередній, орієнтовний розрахунок сум судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат (п.152 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21). 
Колегією суддів встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат були подані відповідачем через підсистему ЄСІКС "Електронний суд" 29.05.2026, тобто в межах строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №903/808/25 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
04.06.2026 року до апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
Позивач, зокрема, вказує, що заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, оскільки справа №906/1044/25 не є справою підвищеної складності: предмет спору є зрозумілим, обсяг матеріалів справи є стандартним та не має великого обсягу, відзив на апеляційну скаргу фактично відтворює правову позицію відповідача, викладену у першій інстанції.
Зауважує, що послуги, наведені у пунктах 1-3 детального опису робіт, фактично становлять одну послугу - підготовку відзиву на апеляційну скаргу, загальною тривалістю 9 годин. Такий обсяг часу є явно завищеним, оскільки підготовка відзиву у справі, де правова позиція вже сформульована судом першої інстанції, не потребує додаткового дослідження законодавства та судової практики в заявленому обсязі.
Також зазначає, що подача клопотання про участь у відеоконференції не є підготовкою процесуального документ, оскільки не потребує жодних правових знань і не є "наданою правничою допомогою" у розумінні ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Включення її до переліку послуг є необґрунтованим завищенням. 
Позивач просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 за результатами розгляду апеляційної скарги з 30 000,00 грн до 10 000,00 грн.
Враховуючи дотримання відповідачем строків, визначених ч.8 ст.129 ГПК України, а також беручи до уваги наявність письмових заперечень позивача щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що свідчить про відсутність порушення принципу змагальності у зв`язку з неподанням попереднього розрахунку судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду заяви відповідача про стягнення таких витрат. 
Розглянувши заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також заперечення позивача на зазначену заяву і клопотання про зменшення розміру цих витрат, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.
Згідно з ч.1, 2 ст.16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. (Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, у додаткових постановах Верховного Суду у справі №910/1929/19 від 01.06.2022, у справі №903/999/23 від 17.01.2025)
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, ч.4 ст.126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст.126 ГПК України).
Колегія суддів зауважує, що принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем було подано до суду копії: договору №1356-11/09/2025 про надання правової допомоги від 11.09.2025; додаткової угоди №28/04/26 до договору від 28.04.2026; акта №26/05/26 приймання-передачі наданих послуг за договором від 26.05.2026; детального опису наданих послуг з професійної правничої допомоги від 26.05.2026. 
Матеріали справи також містять копію ордера №2213084 від 25.05.2026 на надання правничої допомоги ТОВ "Трейд Логіст Інвест" адвокатом Савлук Іриною Миколаївною.
11.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Ревелін Інформейшн Груп" (адвокатське об`єднання) укладено договір №1356-11/09/2025 про надання правової допомоги від 11.09.2025, згідно з п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього.
Відповідно до п.8.1. договору, умови даного договору мають однакову обов`язкову силу для сторін та можуть бути змінені за взаємною домовленістю з обов`язковим складенням письмового документа, погодженого сторонами (додаткової угоди). 
28.04.2026 року сторони підписали додаткову угоду №28/04/26 до договору від 28.04.2026, за умовами п.1.1. якого клієнт доручає адвокатському об`єднанню здійснити необхідні процесуальні дії для представництва та захисту прав і інтересів клієнта у справі №906/1044/25, яка розглядається Північно-західним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою Андрущенка М.Д. на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.03.2026 року. 
Згідно з п.2 додаткової угоди, для виконання п.1 цієї додаткової угоди клієнт надає адвокатському об`єднанню всі необхідні повноваження для здійснення представництва та захисту прав та інтересів клієнта згідно вимог чинного законодавства та умов договору. 
Вартість професійної правничої допомоги згідно даної додаткової угоди сплачується клієнтом у вигляді фіксованого розміру виплати адвокатського гонорару у розмірі 30000,00 грн (п.3 додаткової угоди). 
Із акта приймання-передачі наданих послуг від 26.05.2026 вбачається, що Адвокатське об`єднання "Ревелін Інформейшн Груп" надало, а клієнт Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо захисту прав та інтересів клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №906/1044/25 за апеляційною скаргою Андрущенка М.Д. на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.03.2026 року вартістю 30000,00 грн. 
За змістом детального опису наданих послуг з професійної правничої допомоги адвокатським об`єднанням було надано клієнту такі послуги з правничої допомоги: ознайомлення з апеляційною скаргою, консультація клієнта, роз`яснення правової позиції та подальших дій (3 год.); аналіз законодавства та пошук судової практики для складання відзиву на апеляційну скаргу (2 год); написання клопотання про проведення засідання у режимі відеоконференції, направлення сторонам та до суду (1 год.); написання відзиву на апеляційну скаргу, направлення сторонам та до суду (4 год.); участь у судовому засіданні 26.05.2026 (1 год.). 
Оцінюючи наявність правових підстав для відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 30000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом ч.3 ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19; п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, п.127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 ).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2022 у справі №922/1964/21).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади господарського законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Апеляційний суд також враховує, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.126 ГПК України (схожа правова позиція, викладена у додаткові постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі №824/20/23).
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (схожий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22).
Дослідивши наявні в матеріалах справи акт приймання-передачі наданих послуг №26/05/26 від 26.05.2026, детальний опис послуг з професійної правничої допомоги, що є його додатком, та оцінивши їх зміст у сукупності, колегія суддів вважає, що заявлена сума до стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 30000,00 грн є завищеною.
Апеляційний суд зауважує, що послуги, наведені у пунктах 1 та 2 детального опису робіт ("ознайомлення з апеляційною скаргою, консультація клієнта, роз`яснення правової позиції та подальших дій", "аналіз законодавства та пошук судової практики для складання відзиву на апеляційну скаргу"), фактично охоплюються послугою, зазначеною у пункті 4 ("написання відзиву на апеляційну скаргу"), а тому не можуть розглядатися як самостійні послуги, що підлягають окремій оплаті. Аналіз законодавства і судової практики, а також підготовка процесуального документа є взаємопов`язаними складовими єдиної правничої послуги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу.
Крім того, правова позиція відповідача, викладена у відзиві на апеляційну скаргу, в цілому відповідає процесуальній позиції відповідача в суді першої інстанції, тобто його підготовка не вимагала додаткового правового аналізу спірних правовідносин чи вивчення додаткової судової практики та не призвела до значного збільшення обсягу юридичної роботи адвоката під час представництва інтересів ТОВ "Трейд Логіст Інвест" в Північно-західному апеляційному господарському суді.
Щодо наданої послуги, зазначеної у п.3 детального опису робіт ("написання клопотання про проведення засідання у режимі відеоконференції, направлення сторонам та до суду"), колегія суддів зазначає, що остання не потребувала значних часових витрат та не вимагала спеціальних правових знань, оскільки має технічний характер і не відзначається складністю виконання. 
Суд апеляційної інстанції також враховує, що у даній справі було проведено лише одне судове засідання, у якому представник відповідача брав участь у режимі відеоконференції, що не потребувало витрат часу на прибуття до суду та не ускладнювало процесуальну участь адвоката у розгляді справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити розмір заявленої відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу до 15000,00 грн.
Відповідно до ст.126, 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу з урахуванням критерію їх реальності, необхідності та розумності, а також фактичного обсягу наданих послуг у межах конкретного судового провадження.
Керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, критеріїв реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги юридичну складність справи, її обставини та характер спірних правовідносин, з урахуванням вчинених процесуальних дій адвоката, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача та стягнення з Андрущенка М.Д. 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.123, 126, 129, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №906/1044/25 - задоволити частково.
2. Стягнути з Андрущенка Миколи Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" (11708, Житомирська обл., м.Звягель, вул.Борисова, 4, код ЄДРПОУ 41943838) 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. Господарському суду Житомирської області видати судовий наказ.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В.