532/1343/26 
2/532/1042/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді – Мороз Т.М.,
з участю:
секретаря судового засідання – Крейс О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

В С Т А Н О В И В:

26.05.2026 до суду звернувся представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Позика» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У позові вказав, що 24.08.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем було укладено кредитний договір №97682596. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №97682596 від 24.08.2021 року у розмірі 11715 грн та понесені судові витрати. 
Ухвалою суду від 01.06.2026 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача Міньковська А. В. в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві прохала справу розглядати без її участі. Не заперечувала проти заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. 
В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі.
Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 24.08.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем укладено договір фінансового кредиту №97682596, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 3300 гривень строком на 22.11.2021. Стандартна процентна ставка у розмірі 3% (а. с. 19-24).
Суду також надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, відповідно до якої вартість кредиту становить 11715 гривень (а. с. 24-25).
Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3152_251023163724 від 23.10.2025 на банківську картку № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 3300 гривень 24.08.2021 (а. с. 32). 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Ірбіс» за кредитним договором №97682596 від 24.08.2021 заборгованість становить 11715 гривень, з них за тілом кредиту 3300 гривень, за відсотками 8415 гривень (а. с. 37-38).
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем укладено договір факторингу №01092025/01 (а. с. 26-28).
Згідно акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу від 01.09.2025 та витягу з додатку до договору факторингу №01092025/01 позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №97682596 від 24.08.2021 у розмірі 11715 гривень (а. с. 10, 14). 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 11715 гривень та задовольнити позовні вимоги.
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із відповідача на користь позивача слід судовий збір у розмірі 2662,40 гривень. 
Щодо стягнення інших судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Стороною позивача на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 5500 гривень надано: копію договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 08.05.2026, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026, детальний опис наданих послуг (а. с. 16-18, 31, 14). 
На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 5500 гривень. 
Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 97682596 від 24.08.2021 року у розмірі 11715 (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судові витрати: судовий збір у розмірі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.) гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, а всього 8162,40 (вісім тисяч сто шістдесят дві грн 40 коп.) гривень. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, літера Б;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .  

Суддя