ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/5198/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В. за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.
та представників:
від позивача:  не з`явився
від відповідача: Дашко Ю.І. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу
за позовом Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Артільна, будинок 10; ідентифікаційний код 00275211) 
до Фізичної особи-підприємця Козяріної Світлани Валентинівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 
про стягнення заборгованості за договором оренди майна у загальному розмірі 109284,65 грн 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди приміщення №01 від 01.01.2020 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.
Позивач зазначає, що відповідно до пункту 9.1 договору оренди приміщення №01 від 01.01.2020 цей договір діє з 01.01.2020 по 01.01.2022. Проте, після спливу строку дії договору відповідач об`єкт оренди не повернув та продовжував користуватися приміщенням, а позивач виставляв рахунки на оплату. Отже, договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020 після 01.01.2022 в силу приписів статті 764 Цивільного кодексу України вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
За твердженням позивача, відповідачем не сплачено орендних платежів на загальну суму 59 556,00 грн за 28 місяців, а саме: - з червня 2020 по липень 2020 включно; - з вересня 2020 по липень 2021 включно; - з жовтня 2021 по грудень 2022 включно. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку в частині повної та своєчасної сплати орендної плати за договором позивач вважає, що у нього виникло право на стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 59 556,00 грн, а також позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 9 351,11 грн за загальний період з 05.03.2025 по 05.09.2025 включно, 3% річних у розмірі 7 009,09 грн за загальний період з 11.06.2020 по 05.09.2025 включно та інфляційні втрати у розмірі 33 368,45 грн за загальний період з червня 2020 по липень 2025 включно.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву (вх.№45284/25 від 15.10.2025) у якому відповідач проти позову заперечує та просить, зокрема, у задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати у справі покласти на позивача, посилаючись на те, що: - договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020 між позивачем та відповідачем не укладався; - надіслані позивачем вимоги щодо сплати орендних платежів на підставі договору оренди приміщення №1 від 01.01.2020, а також розрахунок заборгованості, рахунки-фактури та акти звіряння розрахунків за цим договором, складені з посиланням на неіснуючий договір, є безпідставними, юридично нікчемними та такими, що не мають правового значення.
Крім того, відповідачем було подано пояснення на позовну заяву (вх.№55638/25 від 17.12.2025) у яких відповідач зазначає, що Фурнітурний завод було приватизовано у 1992-1993 роках, робітники заводу стали співвласниками колективного підприємства «Металопласт». Голова правління на звернення відповідача щодо оформлення у власність приміщення запропонував оформити його в оренду з правом викупу. Відповідач вважає себе господарем приміщення, проте, протягом тривалого часу її звернення щодо оформлення у власність приміщення залишалися без відповіді.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
12.09.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" (далі - позивач) надійшла позовна заява до Фізичної особи-підприємця Козяріної Світлани Валентинівни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди майна у загальному розмірі 109 284,65 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 справу №904/5198/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
18.09.2025 ухвалою господарського суду позовну заяву Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" залишено без руху.
23.09.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №41673/25 від 23.09.2025) про усунення недоліків.
24.09.2025 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №41839/25 від 24.09.2025) про усунення недоліків.
29.09.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
15.10.2025 до господарського суду від відповідача за допомогою засобів поштового зв`язку надійшов відзив (вх. суду №45284/25 від 15.10.2025) на позовну заяву, відповідно до якого вона просить суд: витребувати у позивача оригінал договору оренди №01 від 01.01.2020 для огляду в судовому засіданні; визнати недопустимими: договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020, акт прийому-передачі майна що орендується від 01.01.2020, акт прийому-передачі електрообладнання від. 01.01.2020, переклад договору оренди приміщення №01 від 01.01.2020, із нотаріальним засвідченням, переклад акту прийому-передачі майна, що орендується від. 01.01.2020, із нотаріальним засвідченням, переклад акту прийому-передачі електрообладнання від 01.01.2020, із нотаріальним засвідченням; у задоволенні позову Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" до Фізичної особи-підприємця Козяріної Світлани Валентинівни про стягнення 109 284,65 грн відмовити повністю; судові витрати у справі покласти на позивача.
Разом із вказаним відзивом до господарського суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого вона просить суд:
- витребувати у Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" оригінал договору оренди приміщення №01 від 01.01.2020 року для його огляду у суді;
- витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни копію сторінки Реєстру вчинення нотаріальних дій (витяг або виписку із нього) щодо здійснення нотаріальної дії про засвідчення 22 вересня 2025 року підпису перекладача Лук`янчекової Анни Сергіївни на перекладі договору оренди приміщення №01 від 01.01.2020 року (зареєстрованої в реєстрі за №13423);
- витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни копію сторінки Реєстру вчинення нотаріальних дій (витяг або виписку із нього) щодо здійснення нотаріальної дії про засвідчення 22 вересня 2025 року підпису перекладача Лук`янчекової Анни Сергіївни на перекладі акту приймання-передачі приміщень від 01.01.2020 року (зареєстрованої в реєстрі за №13421)
- витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни копію сторінки Реєстру вчинення нотаріальних дій (витяг або виписку із нього) щодо здійснення нотаріальної дії про засвідчення підпису перекладача Лук`янчекової Анни Сергіївни на перекладі акту приймання-передачі обладнання від 01.01.2020 року (зареєстрованої в реєстрі №13422).
17.10.2025 до суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь (вх. суду №45551/25 від 17.10.2025) на відзив на позовну заяву.
17.10.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли докази про направлення відповідачу відповіді на відзив на позовну заяву.
18.11.2025 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №50870/25 від 18.11.2025) про відшкодування судових витрат, відповідно до якої просить господарський суд у разі задоволення позову стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн.
18.11.2025 ухвалою господарського суду частково задоволено клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу договору оренди №01 від 01.01.2020 для огляду в судовому засіданні. Витребувано у позивача в строк до 26.11.2025 оригінали доданих до позовної заяви документів.
26.11.2025 до господарського суду від позивача супровідним листом №01-11-25 від 25.11.2025 (вх. суду №52159/25 від 26.11.2025), на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2025, надійшли оригінали витребуваних документів.
26.11.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №52204/25 від 26.11.2025) про повернення оригіналів письмових доказів, відповідно до якого представник позивача просить суд після огляду повернути позивачу оригінали надісланих документів.
26.11.2025 до господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. суду №52221/25 від 26.11.2025) на позовну заяву по справі №904/5198/25, відповідно до яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та заяві про стягнення судових витрат на правову допомогу.
27.11.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №52373/25 від 27.11.2025), відповідно до якої повідомлено суд, що позивач надав до суду оригінали письмових доказів, копії з яких були долучені до позову та відповіді на відзив. Невідповідність в датах зазначених вище документів виникла у зв`язку із наявністю технічної помилки у супроводжувальному листі позивача.
28.11.2025 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання (вх. суду №52643/25 від 28.11.2025), відповідно до якого відповідач просить суд: не враховувати акти звірок від 05.05.2025; дозволити присутність на суді свідків; слухати справу в присутності відповідача.
08.12.2025 ухвалою господарського суду постановлено про перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/5198/25 за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі. Справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 23.12.2025 о 11:15 год.
15.12.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (вх. суду №54948/25 від 15.12.2025) на клопотання відповідача.
17.12.2025 до господарського суду від відповідача надійшли пояснення (вх. суду №55638/25 від 17.12.2025) на позовну заяву з додатками.
19.12.2025 до суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення (вх. суду №56011/25 від 19.12.2025) на пояснення відповідача.
23.12.2025 у підготовче засідання з`явились повноважний представник позивача та відповідач.
23.12.2025 ухвалою господарського суду оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 15.01.2026 о 15:00 год.
23.12.2025 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання (вх. суду №56372/25 від 23.12.2025) про долучення документів до матеріалів справи.
14.01.2026 до господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. суду №1807/26 від 14.01.2026), відповідно до яких відповідач, зокрема, просить суд зобов`язати надати витяги розрахункового рахунку підприємства за 2020, 2021, 2022, для їхнього аналізу, а також відомості обліку оренди та звітність підприємства та акти перевірок контрольованих органів та при необхідності призначити аудит.
15.01.2026 у підготовче засідання з`явились повноважні представники позивача та відповідач.
15.01.2026 ухвалою господарського суду оголошено перерву в судовому засіданні до 05.02.2026 о 12:00 год.
15.01.2026 до господарського суду від відповідача надійшла заява (вх. суду №2043/26 від 15.01.2026) про долучення документів до матеріалів справи.
02.02.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (вх. суду №4705/26 від 02.02.2026).
04.02.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №5075/26 від 04.02.2026) про витребування доказів.
05.02.2026 об 11:00 год. судове засідання не відбулось з незалежних від суду причин - у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.
05.02.2026 ухвалою господарського суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 09.03.2026 включно. Призначено підготовче судове засідання у справі на 12.02.2026 о 12:30 год. Призначено розгляд клопотання представника відповідача (вх. суду №5075/26 від 04.02.2026) про витребування доказів до розгляду у підготовчому засіданні на 12.02.2026 о 12:30 год.
09.02.2026 до суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло уточнене клопотання (вх. суду №5840/26 від 09.02.2026) про витребування доказів.
11.02.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло заперечення (вх. суду №6431/26 від 11.02.2026) на клопотання про витребування доказів.
12.02.2026 у підготовче засідання з`явились повноважні представники позивача, відповідача та відповідач.
12.02.2026 ухвалою господарського суду оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні у справі в межах розумного строку на 10.03.2026 о 12:00 год.
Також 12.02.2026 ухвалою господарського суду задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, з урахуванням уточненого клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано у Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" у строк до 10.03.2026 належним чином засвідчені копії бухгалтерських документів за період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року, за який у позовній та уточненій позовній заявах заявлено наявність заборгованості за відповідачем.
17.02.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №7676/26 від 17.02.2026), відповідно до якої представник позивача, на виконання вимог ухвали господарського суду від 12.02.2026, повідомив наступне:
- первинні бухгалтерські документи, на підставі яких здійснювалося нарахування орендної плати за договором оренди № 01 від 01.01.2020 (акти, рахунки) долучені до матеріалів справи;
- платіжні документи, що підтверджують сплату або відсутність сплати орендних платежів за договором оренди № 01 від 01.01.2020 , а саме - платіжні доручення, касові документи - у позивача відсутні;
- розрахунки заборгованості договором оренди № 01 від 01.01.2020 з помісячною деталізацією та акти звіряння взаєморозрахунків долучені до матеріалів справи;
- акти перевірок ревізійної комісії Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" (ідентифікаційний код 00275211) фінансово-господарської діяльності підприємства за 2020, 2021 та 2022 роки відсутні;
- всі інші документи, що витребувані судом, будуть надані у встановлений в ухвалі строк.
04.03.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №851/26 від 04.03.2026) про відвід судді Іванової Тетяни Вікторівни.
06.03.2026 ухвалою господарського суду визнано необґрунтованим відвід судді Іванової Тетяни Вікторівни у справі № 904/5198/25, заявлений представником Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт", відповідно до поданої заяви вх. суду №851/26 від 04.03.2026 у справі №904/5198/25.
Постановлено матеріали справи №904/5198/25 передати для вирішення питання щодо розгляду заяви від 04.03.2026 про відвід судді Іванової Тетяни Вікторівни від справи за позовом Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" до Фізичної особи-підприємця Козяріної Світлани Валентинівни про стягнення заборгованості за договором оренди майна у загальному розмірі 109 284,65 грн - складом суду, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.
09.03.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №10786/26 від 09.03.2026) на виконання вимог ухвали.
09.03.2026 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання (вх. суду №107879/26 від 09.03.2026) про долучення доказів.
10.03.2026 розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області № 227 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи" призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи по вх. № 4-851/26 справи №904/5198/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 справу № 904/5198/25 передано на розгляд судді Ніколенко М.О.
10.03.2026 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №11157/26 від 10.03.2026) на виконання вимог ухвали.
12.03.2026 ухвалою господарського суду (суддя Ніколенко М.О.) відмовлено у задоволенні заяви Дніпропетровському колективному виробничо-комерційному підприємству "Металопласт" про відвід судді Іванової Т.В. від розгляду справи №904/5198/25.
18.03.2026 супровідним листом матеріали справи №904/5198/25 в 3-х томах повернуто судді Івановій Тетяні Вікторівні.
Суд зазначає, що ухвалою господарського суду у справі було оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні у справі в межах розумного строку на 10.03.2026 о 12:00 год. Проте проведення підготовчого судового засідання 10.03.2026 було унеможлено у зв`язку із розглядом іншим суддею Господарського суду Дніпропетровської області заяви про відвід судді Іванової Т.В., що зумовило передачу матеріалів справи для вирішення відповідних процесуальних питань. Після розгляду заяв про відвід та повернення справи суду для подальшого розгляду перешкоди для продовження розгляду справи відсутні.
24.03.2026 ухвалою господарського суду призначено підготовче судове засідання у справі в межах розумного строку на 07.04.2026 об 11:00 год.
07.04.2026 у підготовче судове засідання у підготовче засідання з`явились повноважний представник позивача, відповідача та відповідач.
У вказаному підготовчому засіданні обговорені питання, що стосуються виконання завдань підготовчого засідання, передбачених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
07.04.2026 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження у справі. Призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 28.04.2026 о 14:30 год. Попереджено учасників справи про те, що відповідно до пункту 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
28.04.2026 у судове засідання з`явились повноважні представники позивача, відповідача та відповідач.
У вказаному судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті, обговорені питання що стосуються розгляду справи по суті, заслухано вступне слово представників сторін, досліджено докази, наявні в матеріалах справи та заслухано судові дебати представників сторін.
В судовому засіданні 28.04.2026 після судових дебатів господарський суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, зазначив, що рішення буде ухвалено та проголошено 08.05.2026 о 12:45 годині.
У судове засідання 08.05.2026 з`явився представник відповідача (в режимі відеоконференції), представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. 
У судовому засіданні 08.05.2026 за результатами розгляду справи проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором оренди приміщення №01 від 01.01.2020 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати у спірний період, який складає 28 місяців, а саме: - з червня 2020 по липень 2020 включно; - з вересня 2020 по липень 2021 включно; - з жовтня 2021 по грудень 2022 включно. 
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:
(1) Факт укладення між сторонами договору та його умови, у тому числі щодо строку його дії.
(2) Факт порушення відповідачем строку розрахунків за договором в частині внесення орендної плати. 
(3) Наявність та розмір заборгованості відповідача зі сплати орендної плати. 
(4) Правомірність нарахування пені. 
(5) Правомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат. 

1. Укладення між сторонами договору та його умови, у тому числі щодо строку його дії.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - Дніпропетровським колективним виробничо-комерційного підприємства "Металопласт", як орендодавцем та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Козяріною Світланою Валентинівною, як орендарем укладено договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020 (надалі - договір, а.с. 72-85, т.1).
Пунктом 1.1 договору визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування з правом передачі в суборенду, подальшим викупом, за адресою: вул. Артільна, 10 виробничу частину цеху меблевої фурнітури ділянки віброобробки, загальна площа 303,8 кв.м.
Вступ орендаря у володіння та користування приміщення настає одночасно з підписанням цього договору та акта прийому-передач зазначеного приміщення (пункт 2.1 договору).
Передача приміщення в оренду не тягне за собою передачу орендарем права власності на це приміщення. Власником орендованого приміщення залишається орендодавець, а орендар володіє та користується ним протягом строку оренди (пункт 2.2 договору).
Пунктом 2.3 договору визначено, що приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання акта прийому-передачі. 
Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається виходячи з вартості 1 кв.м., загальна вартість оренди становить 2 127,00 грн, з урахуванням ПДВ.
Орендна плата здійснюється щомісяця на підставі рахунків, виставлених орендодавцем протягом 5 днів з моменту виставлення рахунків (пункт 3.2 договору). 
Пунктом 3.6 договору визначено, що у разі несвоєчасного або неповного перерахунку орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,5% суми заборгованості за кожен день прострочення. 
Пунктом 4.1 договору визначено, що орендодавець передає орендарю в оренду приміщення відповідно до розділу 1 цього договору.
Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі перераховувати орендодавцю орендну плату (пункт 5.1 договору). 
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (пункт 8.1 договору). 
Цей договір діє з 01.01.2020 по 01.01.2022.
На виконання умов договору сторонами було складено акт від 01.01.2020 прийому-передачі (а.с. 80-85, т.1) за яким орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення з правом викупу, загальною площею 303,8 кв.м.
Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання його неукладеним в певній частині. 
Також матеріали справи не містять, а сторонами до суду не надано доказів повернення відповідачем орендованого приміщення після спливу строку дії договору оренди. 
Так, в матеріалах справи відсутній відповідний акт прийому-передачі щодо повернення приміщення з оренди, складання якого передбачено умовами договору оренди (пункт 2.3). 
Позивач зазначає, що оскільки після спливу строку дії договору оренди відповідач приміщення з оренди не повернув та продовжував користуватися приміщенням, а позивач продовжував виставляти рахунки на сплату орендної плати, то в силу приписів статті 764 Цивільного кодексу України договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020 вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

2. Порушення відповідачем строку розрахунків за договором в частині внесення орендної плати. 
Відповідно до пункту 3.2 Договору орендна плата здійснюється щомісяця на підставі рахунків, виставлених орендодавцем протягом 5 днів з моменту виставлення рахунків. 
Позивач зазначає, що на виконання умов договору виставляв рахунки на оплату. Так, за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 за договором було нараховано орендних платежів на загальну суму 76 572,00 грн. Проте відповідачем лише частково виконано зобов`язання зі сплати орендної плати. 
За твердженням позивача, відповідачем не сплачено орендних платежів на загальну суму 59 556,00 грн за 28 місяців, а саме: - з червня 2020 по липень 2020 включно; - з вересня 2020 по липень 2021 включно; - з жовтня 2021 по грудень 2022 включно. 
Суд зауважує, що попри те, що у тексті позовної заяви позивач зазначає, що відповідачем не сплачено орендну плату, зокрема, за період з вересня 2021 по грудень 2022, з наведених позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість зі сплати орендної плати нарахована позивачем, зокрема, за період з жовтня 2021 по грудень 2022. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем у спірний період було виставлено рахунки на оплату на загальну суму 59 556,00 (а.с.12-19, т.1), а саме:
- від 05.06.2020 №СФ-000277 на суму 2 127,00 грн;
- від 14.07.2020 №СФ-000309 на суму 2 127,00 грн;
- від 12.09.2020 №СФ-0000414 на суму 2 127,00 грн;
- від 16.10.2020 №СФ-0000458 на суму 2 127,00 грн;
- від 08.11.2020 №СФ-0000503 на суму 2 127,00 грн;
- від 09.12.2020 №СФ-0000591 на суму 2 127,00 грн;
- від 15.01.2021 №СФ-000026 на суму 2 127,00 грн;
- від 13.02.2021 №СФ-000092 на суму 2 127,00 грн;
- від 11.03.2021 №СФ-0000125 на суму 2 127,00 грн;
- від 15.04.2021 №СФ-0000186 на суму 2 127,00 грн;
- від 14.05.2021 №СФ-0000209 на суму 2 127,00 грн;
- від 05.06.2021 №СФ-0000217 на суму 2 127,00 грн;
- від 12.07.2021 №СФ-0000352 на суму 2 127,00 грн;
- від 14.10.2021 №СФ-0000402 на суму 2 127,00 грн;
- від 17.11.2021 №СФ-0000559 на суму 2 127,00 грн;
- від 16.12.2021 №СФ-0000608 на суму 2 127,00 грн;
- від 17.01.2022 №СФ-000033 на суму 2 127,00 грн;
- від 14.02.2022 №СФ-000059 на суму 2 127,00 грн;
- від 11.03.2022 №СФ-0000114 на суму 2 127,00 грн;
- від 12.04.2022 №СФ-0000135 на суму 2 127,00 грн;
- від 13.05.2022 №СФ-0000161 на суму 2 127,00 грн;
- від 15.06.2022 №СФ-0000207 на суму 2 127,00 грн;
- від 15.07.2022 №СФ-0000248 на суму 2 127,00 грн;
- від 17.08.2022 №СФ-0000273 на суму 2 127,00 грн;
- від 15.09.2022 №СФ-0000298 на суму 2 127,00 грн;
- від 17.10.2022 №СФ-0000318 на суму 2 127,00 грн;
- від 11.11.2022 №СФ-0000356 на суму 2 127,00 грн;
- від 19.12.2022 №СФ-0000381 на суму 2 127,00 грн.
Позивач зазначає, що сплата відповідачем у спірний період не проводилася, доказів іншого відповідачем не надано, матеріали справи таких доказів не містять. 

3. Наявність та розмір заборгованості відповідача зі сплати орендної плати. 
Відповідно до умов договору орендна плата визначається виходячи з вартості 1 кв.м., загальна вартість оренди становить 2 127,00 грн (пункт 3.1).
Пунктом 3.2 договору визначено, що орендна плата здійснюється щомісяця на підставі рахунків, виставлених орендодавцем протягом 5 днів з моменту виставлення рахунків. 
Як зазначено судом вище, попри те, що у тесті позовної заяви позивач зазначає, що відповідачем не сплачено орендну плату, зокрема, за період з вересня 2021 по грудень 2022, з наведених позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість зі сплати орендної плати нарахована позивачем, зокрема, за період з жовтня 2021 по грудень 2022. 
З умов договору (пункт 3.2) вбачається, що строк сплати орендної плати у спірний період є таким, що настав, а саме:
- за рахунком від 05.06.2020 №СФ-000277 - 10.06.2020 (05.06.2020 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 14.07.2020 №СФ-000309 - 19.07.2020 (14.07.2020 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 12.09.2020 №СФ-0000414 - 17.09.2020 (12.09.2020 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 16.10.2020 №СФ-0000458 - 21.10.2020 (16.10.2020 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 08.11.2020 №СФ-0000503 - 13.11.2020 (08.11.2020 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 09.12.2020 №СФ-0000591 - 14.12.2020 (09.12.2020 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 15.01.2021 №СФ-000026 - 20.01.2021 (15.01.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 13.02.2021 №СФ-000092 - 18.02.2021 (13.02.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 11.03.2021 №СФ-0000125 - 16.03.2021 (11.03.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів));
- за рахунком від 15.04.2021 №СФ-0000186 - 20.04.2021 (15.04.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 14.05.2021 №СФ-0000209 - 19.05.2021 (14.05.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 05.06.2021 №СФ-0000217 - 10.06.2021 (05.06.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 12.07.2021 №СФ-0000352 - 17.07.2021 (12.07.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 14.10.2021 №СФ-0000402 - 19.10.2021 (14.10.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 17.11.2021 №СФ-0000559 - 22.11.2021 (17.11.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 16.12.2021 №СФ-0000608 - 21.12.2021 (16.12.2021 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 17.01.2022 №СФ-000033 - 22.01.2022 (17.01.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 14.02.2022 №СФ-000059 - 19.02.2022 (14.02.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 11.03.2022 №СФ-0000114 - 16.03.2022 (11.03.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 12.04.2022 №СФ-0000135 - 17.04.2022 (12.04.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 13.05.2022 №СФ-0000161 - 18.05.2022 (13.05.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 15.06.2022 №СФ-0000207 - 20.06.2022 (15.06.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 15.07.2022 №СФ-0000248 - 20.07.2022 (15.07.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 17.08.2022 №СФ-0000273 - 22.08.2022 (17.08.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 15.09.2022 №СФ-0000298 - 20.09.2022 (15.09.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 17.10.2022 №СФ-0000318 - 22.10.2022 (17.10.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 11.11.2022 №СФ-0000356 - 16.11.2022 (11.11.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)); 
- за рахунком від 19.12.2022 №СФ-0000381 - 24.12.2022 (19.12.2022 (дата виставлення рахунку + 5 днів)).
Як зазначає позивач, сплата відповідачем у спірний період не проводилася, вказане належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано. 
Враховуючи викладене, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати у спірний період (28 місяців) складає 59 556,00 грн (2 127,00 (місячний розмір орендної плати) х 28 (кількість місяців у періоді прострочення).

4. Щодо правомірності нарахування пені
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно з частинами 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до пункту 3.6 договору у разі несвоєчасного або неповного перерахунку орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,5% суми заборгованості за кожен день прострочення. 
Як вбачається, позивачем за порушення відповідачем строку сплати орендної плати нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 9 351,11 грн за загальний період з 05.03.2025 по 05.09.2025 включно.

5. Щодо правомірності нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Як вбачається, позивачем за порушення відповідачем строку сплати орендної плати нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 7 009,09 грн за загальний період з 11.06.2020 по 05.09.2025 включно та інфляційні втрати у розмірі 33 368,45 грн за загальний період з червня 2020 по липень 2025 включно.

ІV. Мотиви суду
1. Норми права, які застосував суд. 
Предметом доказування у справі є обставини укладення договору оренди, строк дії договору, обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для сплати відповідачем орендної плати за договором.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. 
При цьому, статтею 764 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. 
Вказаною нормою статті Цивільного кодексу України передбачено такий спеціальний спосіб захисту порушеного цивільного права та інтересу у спірних правовідносинах, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. 
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає наступне. 
Як встановлено судом, між позивачем - Дніпропетровським колективним виробничо-комерційного підприємства "Металопласт", як орендодавцем та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Козяріною Світланою Валентинівною, як орендарем укладено договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020.
Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається виходячи з вартості 1 кв.м., загальна вартість оренди становить 2 127,00 грн, з урахуванням ПДВ.
Орендна плата здійснюється щомісяця на підставі рахунків, виставлених орендодавцем протягом 5 днів з моменту виставлення рахунків (пункт 3.2 договору). 
Відповідно до пункту 9.1 договору він діє з 01.01.2020 по 01.01.2022.
На виконання умов договору сторонами було складено акт від 01.01.2020 прийому-передачі за яким орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення з правом викупу, загальною площею 303,8 кв.м.
Пунктом 2.3 договору визначено, що приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання акта прийому-передачі. 
Матеріали справи не містять, сторонами до суду не надано доказів повернення відповідачем приміщення з оренди після спливу строку дії договору оренди. 
Так, в матеріалах справи відсутній відповідний акт прийому-передачі щодо повернення орендованого приміщення, складання якого передбачено умовами договору оренди.
Статтею 764 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. 
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що оскільки після спливу строку дії договору оренди відповідач приміщення з оренди не повернув та продовжував користуватися приміщенням, а позивач продовжував виставляти рахунки на сплату орендної плати, то в силу приписів статті 764 Цивільного кодексу України договір оренди приміщення №01 від 01.01.2020 вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
За твердженням позивача, відповідачем не сплачено орендних платежів на загальну суму 59 556,00 грн за 28 місяців, а саме: - з червня 2020 по липень 2020 включно; - з вересня 2020 по липень 2021 включно; - з жовтня 2021 по грудень 2022 включно. 
Суд зауважує, що попри те, що у тесті позовної заяви позивач зазначає, що відповідачем не сплачено орендну плату, зокрема, за період з вересня 2021 по грудень 2022, з наведених позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість зі сплати орендної плати нарахована позивачем, зокрема, за період з жовтня 2021 по грудень 2022. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору виставлялися рахунки на оплату за спірний період, проте сплата відповідачем в порушення умов договору не проведена. 
В матеріалах справи містяться копії підписаних обома сторонами актів звіряння розрахунків за договором оренди №01 від 01.01.2020 за періоди: з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2021 по 31.12.2022 (а.с. 117-119, т.1, а.с. 76-78, т.2).
Як вбачається, вказані акти підписані сторонами без жодних зауважень. 
Як зазначалося вище, обґрунтовуючи розмір та період заборгованості зі сплати орендної плати, позивач стверджував, що відповідачем було частково здійснено сплату орендної плати за договором. 
На підтвердження вказаного позивачем надано копії відповідних рахунків на оплату та квитанцій до прибуткового касового ордеру за підписом головного бухгалтера та печаткою позивача (а.с. 120-123, т.1), а саме:
- рахунку від 13.01.2020 №СФ-0000011 на суму 2 127,00 грн та квитанції до прибуткового касового ордеру (підстава - оренда за січень 2020) на суму 2 127,00 грн;
- рахунку від 12.02.2020 №СФ-0000067 на суму 2 127,00 грн та квитанції до прибуткового касового ордеру (підстава - оренда за лютий 2020) на суму 2 127,00 грн;
- рахунку від 16.03.2020 №СФ-0000124 на суму 2 127,00 грн та квитанції до прибуткового касового ордеру (підстава - оренда за березень 2020) на суму 2 127,00 грн;
- рахунку від 21.04.2020 №СФ-0000192 на суму 2 127,00 грн та квитанції до прибуткового касового ордеру (підстава - оренда за квітень 2020) на суму 2 127,00 грн;
- рахунку від 13.05.2020 №СФ-0000226 на суму 2 127,00 та квитанції до прибуткового касового ордеру (підстава - оренда за травень 2020) на суму 2 127,00 грн;
- рахунку від 21.08.2020 №СФ-000385 на суму 2127,00 на суму 2 127,00 грн та квитанції до прибуткового касового ордеру (підстава - оренда за август 2020) на суму 2 127,00 грн;
- квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.08.2021 №32 (підстава орендна плата) на суму 2 127,00 грн; 
- рахунку від 16.09.2021 №СФ-0000455 на суму 2 127,00 грн та квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 2 127,00 грн.
Позивач зазначає, що звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 59 556,00 грн. (а.с. 20-21, т.1). 
З матеріалів справи вбачається, що вказана вимога була скерована позивачем на адресу відповідача листом з оголошеною цінністю. 
Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо того, що у спірний період орендна плата відповідачем за погодженням з керівництвом та головним бухгалтером вносилася готівковими коштами на банківську карту головного бухгалтера - Павленко Н.І., оскільки з наданих відповідачем дублікатів чеків АТ КБ “Приватбанк” (а.с.241-243, т.1, а.с. 89-100, т.2) не вбачається, внесення саме орендної плати за договором оренди приміщення №01 від 01.01.2020 на рахунок позивача.
Так, у вказаних чеках у графі “Призначення платежу” зазначено: “Переказ власних коштів”; в графі: “Отримувач”: “Павленко Наталія Іванівна”; в графі” платник”: “Козяріна Світлана Валентинівна”. Отже, з наданих чеків вбачається, що фізичною особою Козяріною С.В. здійснено переказ власних коштів на рахунок фізичної особи - Павленко Н.І.
Щодо наданих відповідачем банківських квитанції (а.с. 103-122, т.2) суд зауважує, що вказані квитанції датовані 2024 - 2025 роками, з вказаного платником призначення платежу не вбачається, що це сплата орендної плати за договором за спірний період. 
Так, платником - Козяріною С.В. у вказаних квитанція у призначенні платежу зазначено: орендна плата з посиланням на рахунки-фактури, датовані 2024 - 2025 роками.
При цьому судом враховано, що матеріалами справи підтверджено факт виставлення позивачем рахунків на сплату орендної плати за договором за 2025 рік (а.с. 179-196, т.2).
Суд наголошує, що період 2024 - 2025 років не входить до предмету доказування у справі, що розглядається. 
Суд погоджується з розрахунком заборгованості з орендної плати, наведеним позивачем в оновленій позовній заяві (а.с.86-88, т.1) за спірний період: - з червня 2020 по липень 2020 включно; - з вересня 2020 по липень 2021 включно; - з жовтня 2021 по грудень 2022 включно (за 28 місяців).
Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати у розмірі 59 556,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Крім того, позивачем за порушення відповідачем строку сплати орендної плати нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 9 351,11 грн за загальний період з 05.03.2025 по 05.09.2025 включно, а також 3% річних у розмірі 7 009,09 грн за загальний період з 11.06.2020 по 05.09.2025 включно та інфляційні втрати у розмірі 33 368,45 грн за загальний період з червня 2020 по липень 2025 включно.
Суд зауважує, що позивачем зазначено період нарахування.
Перевіривши надані позивачем розрахунки, судом встановлено, що позивачем не вірно визначено перший день прострочення сплати за червень та липень 2022, так:
- позивачем помилково зазначено, що рахунок №СФ-000207 виставлено 05.06.2022, тоді як з наданої позивачем копії вказаного рахунку вбачається, що він виставлений 15.06.2022 (а.с. 18, т.1), отже, строк оплати вказаного рахунку є таким, що настав - 20.06.2022, а не 10.05.2022, як зазначає позивач. Відповідно, першим днем прострочення сплати є 21.06.2022, а не 11.06.2022, як зазначає позивач;
- позивачем у розрахунку помилково зазначено, що строк сплати за липень 2022 за рахунком від 15.07.2022 №СФ-000273 є таким, що настав 19.07.2022, тоді як відповідно до умов договору оренди, строк оплати за вказаним рахунком є таким, що настав - 20.07.2022, відповідно, першим днем прострочення є 21.07.2022, а не 20.07.2022, як зазначає позивач. 
Після перерахунку суду пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійсненого за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff), суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня у розмірі 9 351,11 грн за загальний період з 05.03.2025 по 05.09.2025 включно, 3% річних у розмірі 7 007,17 грн за загальний період 11.06.2020 по 05.09.2025 включно та інфляційні втрати у розмірі 33 093,88 грн за загальний період з червня 2020 по липень 2025 включно. 
Враховуючи викладене позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

V. Висновки суду
Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.
На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та досліджених доказів, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України. 
Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 59 556,00 грн - суми боргу зі сплати орендної плати, 9 351,11 грн - пені, 7 007,17 грн - 3% річних, 33 093,88 грн - інфляційних втрат. 

VI. Судові витрати
Щодо судового збору
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 416,27 грн - витрат по сплаті судового збору.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається, позовна заява у даній справі була подана позивачем до суду в електронній формі через "Електронний суд", отже сума судового збору, яку мав сплатити позивач складає 2 422 грн. 40 коп. Проте позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп., що є більшим, від встановленого законодавством розміру судового збору на 605 грн. 60 коп. (3 028 грн. 00 коп. - 2 422 грн. 40 коп.).
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України “Про судовий збір” визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи викладене, за клопотанням позивача підлягає поверненню останньому з державного бюджету судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (3 028 грн. 00 коп. - 2 422 грн. 40 коп.). 
На час ухвалення рішення клопотання про повернення судового збору позивачем до суду не подано. 
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Козяріної Світлани Валентинівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського колективного виробничо-комерційного підприємства "Металопласт" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Артільна, будинок 10; ідентифікаційний код 00275211) 59 556,00 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень нуль копійок) - суми боргу, 9 351,11 грн (дев`ять тисяч триста п`ятдесят одна гривня одинадцять копійок) - пені, 7 007,17 грн (сім тисяч сім гривень сімнадцять копійок) - 3% річних, 33 093,88 грн (тридцять три тисячі дев`яносто три гривні вісімдесят вісім копійок) - інфляційних втрат та 2 416,27 грн (дві тисячі чотириста шістнадцять гривень двадцять сім копійок) - витрат на сплату судового збору. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.05.2026

Суддя Т.В. Іванова